Справа № 580/1643/20
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2020-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року справа № 580/1643/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

14 травня 2020 року до Черкаського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ), в якій позивач просить:

1) визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не проведення перерахунку та виплати пенсії позивача виходячи із основного розміру грошового забезпечення для обрахунку пенсії відповідно до довідки від 30.03.2018 № про грошове забезпечення ОСОБА_1 за нормами чинними за березень 2018 року про грошове забезпечення для обрахунку пенсії першого заступника голови начальника управління податкової міліції з виплатою пенсії без її обмеження максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність із 01.01.2018;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести перерахунок та виплату пенсії позивачу виходячи із основного розміру грошового забезпечення для обрахунку пенсії відповідно до довідки від 30.03.2018 № про грошове забезпечення ОСОБА_1 за нормами чинними за березень 2018 року про грошове забезпечення для обрахунку пенсії першого заступника голови начальника управління податкової міліції з виплатою пенсії без її обмеження максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність з урахуванням раніше виплачених сум пенсій із 01.01.2018.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що відповідач в супереч вимог Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб протиправно обмежив максимальний розмір його пенсії.

Ухвалою суду від 19.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами, встановлено відповідачу строк тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали для надання відзиву на позовну заяву та доказів.

Відповідач у відзиві проти позову заперечив, посилаючись на те, що позивач отримує пенсію за вислугою років на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. З 01.01.2018 відповідно до рішення Черкаського окружного адміністративного суду позивачу здійснено перерахунок, за яким він отримує пенсію в максимальному розмірі з 01.01.2018 - 13730,00грн, з 01.01.2019 14970,00 грн, з 01.12.2019 16380,00 грн, а тому на даний час, у відповідності до абзацу 2 п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3668-VI, відсутні підстави для перерахунку та виплати позивачу пенсії без обмеження максимальним розміром.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив таке.

ОСОБА_1 з 09.07.2010 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262 у розмірі 90 % грошового забезпечення.

14.03.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо проведення перерахунку та виплати пенсії без обмеження її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Листом від 18.03.2020 №746-867/С-03/8-2300/20 відповідач на заяву позивача відмовив позивачу у перерахунку та виплаті пенсії без обмеження її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність зазначивши, що на виконання рішень Черкаського окружного адміністративного суду від 30.10.2019 №580/140/19 та від 07.11.2019 №580/3097/19 позивачу здійснено перерахунок пенсії. Розмір пенсії позивача з 01.01.2018 становить 10989,53 грн, з 01.07.2018 11299,53 грн, з 01.01.2019 13289,77, з 05.03.2019 14970, з 01.07.2019 15640,00 грн, з 04.09.2019 13792,27 грн, з 01.12.2019 14347,27 грн, з 01.01.2020 16380,00 грн. Підстав для проведення перерахунку розміру пенсії з 01.01.2018 не має.

Вважаючи зазначену відмову протиправною позивач звернувся до суду за захистом порушених прав.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з такого.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Законів України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 р. (далі Закон № 2262-ХІІ), Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24.12.2015 р. № 911-VIII (далі Закон № 911-VIII), Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 р. № 1774-VIII (далі Закон № 1774-VIII).

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Законом № 911-VIII було внесено зміни до Закону № 2262-ХІІ частину 5 статті 43 доповнено реченням такого змісту: Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень; - у статті 54: перше речення частини першої викласти в такій редакції: Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України Про державну службу, Про прокуратуру, Про судоустрій і статус суддів, призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються;

Законом № 1774-VIII також внесено зміни до Закону № 2262-ХІІ: - у ч. 7 ст. 43 слова і цифри у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року замінити словами і цифрами по 31 грудня 2017 року; - у статті 54: частину першу викласти в такій редакції: Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, та осіб, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу, а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України Про прокуратуру, Про судоустрій і статус суддів, призначені пенсії не виплачуються.

У п.п. 1, 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VIII передбачено, що він набирає чинності з 01.01.2017 р. та що обмеження щодо виплати пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, передбачені цим Законом, не застосовуються протягом особливого періоду до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені особам, які проходять військову службу або перебувають на посадах у Міністерстві оборони України, Головному управлінні розвідки Міністерства оборони України, Міністерстві внутрішніх справ України, Національній поліції України, Апараті Ради національної безпеки і оборони України, Державній спеціальній службі транспорту, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки України, Державній прикордонній службі України, Управлінні державної охорони України, Державній пенітенціарній службі України, Державній службі України з надзвичайних ситуацій, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національній гвардії України, органах військової прокуратури або беруть участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні цих об`єктів у разі захоплення, відбитті спроб насильницького заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені відповідно до законів України Про прокуратуру, Про судоустрій і статус суддів, на період виконання особами, яким вони призначені, повноважень членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Вищої ради юстиції.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що обмеження граничного розміру пенсії, зокрема й призначених до 01.01.2016 р. на підставі Закону № 2262-ХІІ, з 01.01.2017 р. на підставі Закону № 1774-VIII та Закону № 2262-ХІІ зі змінами, внесеними саме Законом № 1774-VIII, підлягають застосуванню, оскільки жодних виключень (пільг) за часом призначення пенсійного забезпечення законодавством не передбачено і вказані норми неконституційними не визнавалися.

Водночас, суд зазначає, що спеціальні умови, регламентовані пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1774-VIII визначають конкретне коло осіб, до яких вони застосовуються. Але, позивач до таких осіб не належить.

При цьому, суд звертає увагу на те, що рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016 визнано неконституційними положення Закону № 2262-ХІІ (у редакції за змінами, внесеними Законом № 911-VIII) щодо обмеження пенсій військовослужбовців лише у період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р., а не в період з 01.01.2018 р., який є спірним у даній адміністративній справі.

Крім того, в рішенні Великода проти України від 03.06.2014 р. Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Також у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Аналогічний правовий підхід Європейським судом з прав людини застосований й в рішеннях від 09.10.1979 р. у справі Ейрі проти Ірландії та від 12.10.2004 р. у справі Кйартан Асмундсон проти Ісландії, в якому Суд зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового, і такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат.

Отже, підстави, які б вказували на неправомірність обмеження максимальним законодавчо встановленим розміром пенсії позивача у даному випадку відсутні, тож позовні вимоги у задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних причин.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, у задоволенні яких необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових витрат (судовий збір) відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складене 12.06.2020.

Суддя В.П. Тимошенко