Справа № 826/10223/18
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2020-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Квазар» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2020 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення не зазначений, дата складання повного тексту не зазначена) у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Квазар» до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача акціонерне товариство «Сбербанк» про визнання протиправними та скасування постанов, визнання протиправними дій, -

В С Т А Н О В И В :

ПрАТ «Квазар» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 19.06.2018 р. № 55344700 з підстав, визначених пунктом 15 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»; визнання протиправною та скасування постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 19.06.2018 р. № 55344700; визнання протиправними дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича щодо передачі шляхом винесення Акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 19.06.2018 р. ВП № 55344700 у власність акціонерному товариству «Сбербанк» () нежилої будівлі (літ. Л) загальною площею 16578,70 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1-3 та належить на праві власності ПрАТ «Квазар» (); визнання протиправною та скасування постанови про зняття арешту з майна від 19.06.2018 р. № 55344700.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.01.2019 р. зобов`язано головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 55344700 на підставі пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв`язку з визнанням судом виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню), та відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» зазначити про зняття арешту з майна приватного акціонерного товариства «Квазар» (04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 3, ), накладеного у даному виконавчому провадженні.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2019 р. рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.01.2019 р. скасовано та прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позову приватного акціонерного товариства «Квазар» до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Постановою Верховного Суду від 13.12.2019 р. рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.01.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2019 скасовано, а справу № 826/10223/18 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У вказаній постанові ВС зазначив, що під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно встановити послідовність подій, які відбулися 19.06.2018, а саме: ухвалення Київським апеляційним господарським судом постанови від 19.06.2018 р. у справі про визнання виконавчого документу (виконавчого напису від 30.12.2016 р. № 5704) таким, що не підлягає виконанню та прийняття головним державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС МЮУ постанов від 19.06.2018р. № 55344700 про закінчення виконавчого провадження, про передачу майна стягувачу та про зняття арешту з майна і як наслідок складання акта про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 19.06.2018 р. ВП №55344700, а також суду необхідно з`ясувати належний склад учасників, виходячи з підстав позову, його предмету і заявлених позовних вимог.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2020 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що між порушенням виконавцем строків прийняття рішень і порушенням його права існує причинно-наслідковий зв`язок, проте суд залишив цю обставину без правової оцінки, як залишив поза увагою й інші обставини щодо заявлених вимог.

Також апелянт зазначає, що під час визначення належного суб`єктного складу учасників справи, суд першої інстанції неправомірно застосував положення пунктів 3 та 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Міністерством юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 р. № 2832/5) і тому помилково прийшов до висновку про те, що належним способом виконання вказівок Верховного Суду щодо визначення суб`єктного складу справи є залучення як відповідача Міністерство юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Крім того, апелянт вважає, що суд першої інстанції, оцінюючи дії виконавця, пов`язаних із втручанням в право позивача на майно, помилково застосував частини сьому, восьму, дев`яту ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» і не застосував ст. 41, 47, 49 Закону України «Про іпотеку».

На думку апелянта, відповідач вчинив протиправну бездіяльність саме 19.06.2018 року, оскільки не направив свого представника для участі у судовому засіданні у Північному апеляційному господарському суді у справі № 910/289/18, що потягло за собою прийняття оскаржуваних рішень.

Відзив до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, з належними документами, що посвідчують право представників представляти їх інтереси, в судове засідання не з`явилися.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 11.06.2020 р. постановлено про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, 29.04.2010 р. між третьою особою та позивачем укладено договір про відкриття кредитної лінії № 05-В/10/47/КЛ, до якого в подальшому сторонами вносилися зміни та доповнення.

27.01.2012 р. в забезпечення виконання публічним акціонерним товариством «Квазар» зобов`язань за вказаним кредитним договором, між банком та товариством укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С. В., зареєстрований в реєстрі під № 861, відповідно до умов якого в забезпечення виконання зобов`язань іпотекодавця, які випливають із договору про відкриття кредитної лінії № 05-В/10/47/КЛ, укладеного між іпотекодавцем та іпотекодержателем 29.04.2010 р., з усіма змінами і доповненнями до нього, укладеними протягом строку його дії, які (зобов`язання) перелічені у статті 2 цього договору та можуть виникнути в майбутньому за чинним основним договором, іпотекодавець передав іпотекодержателю в іпотеку майно, зазначене в пункті 3.1 договору (предмет іпотеки), а саме нежилу будівлю (літ. Л), загальною площею 16578,7 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1-3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, і належить публічному акціонерному товариству «Квазар» на підставі рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18.05.2011 р. у справі № 2-3411/10.

29.07.2016 р. на адресу публічного акціонерного товариства «Квазар» направлено повідомлення-вимогу іпотекодавцю/заставодавцю № 392/5/50 про сплату простроченої заборгованості за кредитним договором від 29.04.2010 р. № 05-В/10/47/КЛ із доданим розрахунком заборгованості. 05.08.2016 р. вказана вимога отримана уповноваженою особою позивача. Цим повідомленням-вимогою публічне акціонерне товариство «Сбербанк» повідомило публічне акціонерне товариство «Квазар» про існуючу прострочену заборгованість за кредитним договором та попередило про те, що у випадку незадоволення вимоги банку, останній буде змушений задовольнити свою вимогу за рахунок іпотечного/заставного майна, в тому числі шляхом вчинення виконавчого напису.

30.12.2016 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською Оленою Володимирівною вчинено виконавчий напис № 5704, яким запропоновано публічному акціонерному товариству «Сбербанк» звернути стягнення на нежилу будівлю (літ. Л), загальною площею 16578,7 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1-3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, і належить публічному акціонерному товариству «Квазар» на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18.05.2011 р. у справі № 2-3411/10 та є предметом забезпечення виконання ПАТ «Квазар» основного зобов`язання за договором про відкриття кредитної лінії від 29.04.2010 р. № 05-В/10/47/КЛ (зі змінами і доповненнями).

У цьому виконавчому написі запропоновано за рахунок реалізації предмета іпотеки задовольнити вимоги публічного акціонерного товариства «Сбербанк» за кредитним договором у сумі 7077308 євро 41 євроцентів, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 6340000,00 євро, заборгованість по процентах за користування кредитною лінією 737308,41 євро. Строк, за який проводиться стягнення - з 02.04.2016 р. до 11.10.2016 р. включно.

08.12.2017 р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменком Олексієм Степановичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 55344700.

Вказана постанова була оскаржена приватним акціонерним товариством «Квазар» у судовому порядку.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2018 р., постановленим в адміністративній справі № 826/16954/17 за позовом приватного акціонерного товариства «Квазар» до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - публічне акціонерне товариство «Сбербанк» про визнання протиправною та скасування постанови від 08.12.2017 р. ВП № 55344700, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2018 р. вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін.

26.12.2017 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою описано нежилу будівлю (літ. Л), загальною площею 16578,7 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1-3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, і належить публічному акціонерному товариству «Квазар» () на підставі рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18.05.2011 р. у справі № 2-3411/10.

Оскільки призначені на 12.02.2018 р., 26.03.2018 р. і 07.05.2018 р. електронні торги не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів, відповідно до вимог частини шостої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що у разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувача і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна конфіскованого за рішенням суду, державний виконавець надіслав стягувачу (публічному акціонерному товариству «Сбербанк») листа стосовно вирішення питання про залишення за собою непроданого майна.

Листом від 17.05.2018 р. № 9029/5/28-3 третя особа повідомила відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про прийняте рішення залишити за собою нереалізоване майно боржника, а саме: нежилу будівлю (літ. Л), загальною площею 16578,7 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1-3 і належить публічному акціонерному товариству «Квазар» () на підставі рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18.05.2011 р. у справі № 2-3411/10, за ціною третіх електронних торгів - 53534467, 70 грн. без ПДВ.

19.06.2018 р. державним виконавцем у виконавчому провадженні ВП № 55344700 складено акт про передачу у власність акціонерному товариству «Сбербанк» нереалізованого майна приватного акціонерного товариства «Квазар» та винесено постанови: про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, про зняття арешту з майна та про закінчення виконавчого провадження, з якими не погоджується позивач і вважає їх протиправними.

19.06.2018 р. постановою Київського апеляційного господарського суду по справі № 910/289/18 скасовано рішення господарського суду міста Києва від 21.02.2018 р., задоволено позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Квазар» і визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 5704, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О. В. 30.12.2016 р., про звернення стягнення на нежилу будівлю (літ. Л), загальною площею 16578,7 кв. м., яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1-3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0 та належить ПАТ «Квазар», в рахунок виконання ПАТ «Квазар» основного зобов`язання за договором про відкриття кредитної лінії від 29.04.2010 р. № 05-В/10/47КЛ в сумі 7077308 євро 41 євроцентів, з яких: заборгованість за кредитною лінією - 6340000, 00 євро, заборгованість по процентах за користування кредитною лінією 737308, 41 євро зі строком стягнення з 02.04.2016 р. до 11.10.2016 р.

Рішення Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2018 р. в справі № 910/289/18 було скасовано постановою Верховного Суду від 21.02.2019 р.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII (далі - Закон № 1404, у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, у відповідності до п. 15 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404 виконавче провадження підлягає закінченню у разі якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки.

Згідно ч. 7, 8, 9 ст. 61 Закону № 1404 у разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові.

Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

У відповідності до 41, 47, 49 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 р.

№ 898-IV реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Організатор прилюдних торгів протягом трьох днів з дня підписання переможцем прилюдних торгів протоколу надсилає відповідний протокол державному виконавцю, приватному виконавцю, а також інші документи, що підтверджують реалізацію предмета іпотеки відповідно до цього Закону. На вимогу державного виконавця, приватного виконавця для перевірки дотримання порядку проведення прилюдних торгів організатор прилюдних торгів зобов`язаний подати державному виконавцю, приватному виконавцю повну та достовірну інформацію і документи, що стосуються організації та проведення торгів.

Протягом п`яти робочих днів з дня надходження коштів від реалізації предмета іпотеки державний виконавець, приватний виконавець складає акт про реалізацію предмета іпотеки, в якому зазначаються:

- назва виконавчого документа, на підставі якого здійснено реалізацію предмета іпотеки, його номер та дата видачі, найменування органу (посадової особи), який видав документ;

- відомості про іпотекодержателя та іпотекодавця;

- стисла характеристика та місцезнаходження предмета іпотеки;

- назва організатора прилюдних торгів, який проводив прилюдні торги, дата та місце їх проведення;

- відомості про покупця;

- початкова ціна предмета іпотеки та ціна продажу;

- сума коштів, перерахована за придбаний предмет іпотеки, включаючи гарантійний платіж, та дати їх перерахування;

- відомості про те, що прилюдні торги відбулися з дотриманням вимог цього Закону.

Акт про реалізацію предмета іпотеки підписується державним виконавцем, затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, скріплюється печаткою цього органу або підписується приватним виконавцем, скріплюється його печаткою та не пізніше наступного дня надсилається до організатора прилюдних торгів, який проводив прилюдні торги.

Державний виконавець, приватний виконавець не може відмовити у видачі акта про реалізацію предмета іпотеки, якщо така реалізація здійснювалася відповідно до вимог цього Закону. У разі відмови видати акт про реалізацію предмета іпотеки державний виконавець, приватний виконавець повинен протягом п`яти робочих днів з дня закінчення строку, встановленого частиною другою цієї статті, повідомити про це організатора прилюдних торгів, іпотекодержателя, іпотекодавця та покупця. Повідомлення, що містить підстави для відмови у видачі акта про реалізацію предмета іпотеки, підписується державним виконавцем і начальником відповідного органу державної виконавчої служби та скріплюється печаткою цього органу або підписується приватним виконавцем та скріплюється його печаткою. Відмова державного виконавця, приватного виконавця видати акт про реалізацію предмета іпотеки може бути оскаржена відповідно до законодавства.

На підставі акта про реалізацію предмета іпотеки нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів.

Протягом п`яти робочих днів з дня надходження від державного виконавця, приватного виконавця акта про реалізацію предмета іпотеки організатор проведення прилюдних торгів видає цей акт покупцеві, нотаріально засвідчені копії акта надсилає іпотекодержателю та іпотекодавцю.

Якщо сума, одержана від реалізації предмета іпотеки, не покриває вимоги іпотекодержателя, він має право отримати решту суми з іншого майна боржника у порядку, встановленому законом.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано доводами апеляційної скарги, протоколом судового засідання Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2018 р. по справі № 910/289/18 підтверджується відсутність в судовому засіданні представників третіх осіб по справі, а також убачається, що оголошення рішення (постанови) відбулось о 13:17:57 год.

Натомість, рішення про опис майна позивача прийняте 19.06.2018 р. Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та зареєстроване 19.06.2018 р. о 12:44:02 год.; рішення про передачу вказаного майна стягувачу в рахунок погашення боргу - о 12:47:15 год.; рішення про зняття арешту з майна - о 13:02:54 год.; рішення про закінчення виконавчого провадження - о 13:09:52 год.

Відтак на виконання постанови ВС у даній справі судом першої інстанції вірно визначено обставину прийняття виконавцем оскаржуваних рішень у часовому проміжку раніше оголошення судового рішення у справі № 910/289/18.

Крім того, в частині зазначення апелянтом про порушення посадовою особою відповідача вимог Закону Україну «Про іпотеку» колегією суддів встановлено, що за результатами перших та других торгів, що не відбулися, третьою особою направлено на адресу ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України та позивача повідомлення від 20.02.2018 р. № 2797/5/28-3 та від 29.03.2018 № 5239/5/28-3 про те, що третя особа не має бажання скористатися своїм правом придбання нереалізованого майна (а. с. 12, 18 Т. 2).

На думку апелянта, залишення за собою предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки. На підставі такого акта нотаріус, відповідно до ст. 72 Закону України «Про нотаріат», видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися. Таке свідоцтво є підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно відповідно до пункту 4 частини першої ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відтак, за твердженням апелянта, дії виконавця з винесення постанови про передачу майна стягувачу не охоплюються його обов`язком, передбаченим Законом України «Про іпотеку» щодо виконання рішення нотаріуса, а тому є свавільними і такими, що розцінюються як неправомірне втручання в приватне майнове право боржника. Безпосередньо рішення про передачу майна стягувачу є таким, що не тягне за собою юридичних наслідків, оскільки право залишити за собою майно у іпотекодержателя згідно із Законом України «Про іпотеку» виникає незалежно від волевиявлення (рішення) виконавця.

Вказані доводи апелянта стосуються обґрунтування протиправності постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 19.06.2018 р. № 55344700.

Однак, враховуючи наведені обставини справи, доводи апеляційної скарги про порушення права апелянта на закінчення виконавчого провадження за результатами перших торгів у зв`язку з відмовою третьої особи залишити за собою спірне майно є безпідставними, позаяк третя особа має відповідне не обтяжене жодною умовою право залишити за собою таке майно за результатами других та третіх торгів.

В частині доводів апелянта про неналежність відповідача у даній справі та наявність підстав для залучення в якості належного відповідача безпосередньо Міністерство юстиції України колегія суддів зазначає про таке.

У відповідності до ч. 1 ст. 43 КАС України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

У відповідності до п. 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, органами державної виконавчої служби є:

- Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень;

- управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;

- районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

В той же час, у суду апеляційної інстанції відсутні відомості щодо того, що Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України є юридичною особою.

Відтак судом першої інстанції, на думку колегії суддів, вірно визначено в якості відповідача Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

При цьому, незалучення в якості співвідповідача головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича не може вважатися порушенням норм процесуального закону, оскільки у відповідності до ч. 3 ст. 287 КАС України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Крім того, вказаного виконавця було допитано судом першої інстанції в якості свідка.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У відповідності до ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

У відповідності до ч. 3 ст. 333 КАС України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Керуючись ст.ст. 271, 287, 272, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329, 330, 333 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Квазар» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2020 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення не зазначений, дата складання повного тексту не зазначена) у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Квазар» до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача акціонерне товариство «Сбербанк» про визнання протиправними та скасування постанов, визнання протиправними дій залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 330, 333 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 11.06.2020 р.)