Справа № 160/12801/19
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кадникова Г.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання адміністративну справу за позовом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимогна предмет спору на стороні позивача: Головне управління МВС України в Дніпропетровській області в особі голови ліквідаційної комісії, про стягнення заборгованості,
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач проходила публічну службу в органах внутрішніх справ України з 2012р. по 2019р. При цьому з 01.08.2012р. по 24.02.2017р. ОСОБА_1 була курсантом денної форми навчання за державним замовленням.
Згодом з 01.03.2017р. відповідач була призначена на посаду інспектора з ювенальної превенції сектору превенції Верхньодніпровського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області. Однак, наказом ГУНП в Дніпропетровській облісті від 04.11.2019р. ОСОБА_1 була звільнена за п.7 ч.1 ст.77 Закону України Про Національну поліцію (за власним бажанням). Тому за твердженнями позивача, на підставі ст.74 Закону України Про Національну поліцію, відповідач, як такий, що звільнився зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання, повинен відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України (далі МВС України) витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Ухвалою суду від 23.12.2019р. відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) та заперечень на відповідь на відзив, а позивачу відповіді на відзив.
У встановлений судом строк відповідач, заперечуючи проти позову, надала відзив на позов, який долучений до матеріалів справи.
В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач зазначила, що частково не погоджується з висунутими вимогами та нарахованою сумою заборгованості, і заперечує проти їх задоволення у зв`язку з їх необґрунтованістю. При цьому, за поясненнями позивача, матеріали адміністративного позову не містять належних і допустимих доказів щодо необхідності сплати заборгованості за весь період навчання, адже вона вона була звільнена із служби поліції за 99 днів до закінчення трьох років. Виходячи з цього, відповідач вважає за необхідне зробити перерахунок суми заборгованості та сплатити лише за невідпрацьований час до закінчення трьох років після закінчення вищого навчального закладу.
У відповідь на відзив позивач зазначив, що категорично не погоджується с доводами відповідача, наведеними у відзиві. 01.08.2012р. між відповідачем, ДДУВС та ГУМВС в Дніпропетровській області був укладений Договір № 1661 про підготовку фахівця у ДДУВС, яким передбачено у п.2.3.6 (Договору № 1661), що у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3, цього договору, відповідач зобов`язана відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.
Таким чином, позивач вважає позицію ОСОБА_1 безпідставною та необґрунтованою.
Треті особи також надали свої пояснення по суті заявлених позовних вимог, зазначивши, що підтримують їх у повному обсязі. Адже ДДУВС має правові підстави на відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням ОСОБА_1 .
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства, виходить з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач проходила службу в органах внутрішніх справ України та органах Національної поліції з 01.08.2012р. по 04.11.2019р.
Відповідно до наказу ДДУВС від 01.08.2012р. №98 о/с ОСОБА_1 було зараховано курсантом першого курсу ДДУВС, та згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991р. №114, їй було присвоєне спеціальне звання рядовий міліції.
Наказом ДДУВС від 29.05.2015 №124 о/с відповідач, як випускник ДДУВС була направлена у розпорядження ГУМВС України у Дніпропетровській області для призначення на посаду згідно з отриманим фахом.
Наказом ДДУВС від 18.08.2015р. №195 о/с ОСОБА_1 була зарахована на навчання слухачем магістратури денної форми навчання.
На виконання вимог ст.74 Закону України Про Національну поліцію (далі - Закон №580-VIII) 10.02.2017р. між відповідачем, ДДУВС та ГУНП в Дніпропетровській області був укладений Контракт про здобуття освіти відповідача у ДДУВС №2982.
Відповідно до наказу ДДУВС №41 о/с ОСОБА_1 24.02.2017р. як випускник магістратури ДДУВС була направлена у розпорядження ГУНП в Дніпропетровській області для призначення на посаду.
З 01.03.2017р. згідно наказу № 83 о/с відповідач була призначена на посаду інспектора з ювенальної превенції сектору превенції Верхньодніпровського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області.
Відповідно до наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 04.11.2019р. №356 о/с відповідача на підставі п.7 ч.1 ст.77 Закону України Про Національну поліцію звільнено зі служби в Національній поліції (за власним бажанням).
З урахуванням цього, позивач посилається на те, що відповідно до умов укладеного з відповідачем договору про здобуття освіти в ДДУВС та на підставі ст.74 Закону України Про Національну поліцію, відповідач повинна відшкодувати МВС України витрати, пов`язані з її утриманням у вищому навчальному закладі, в поряду визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відтак, судом встановлено, що між ДДУВС, ГУНП в Дніпропетровській області та курсантом ДДУВС рядовим поліції ОСОБА_1 10.02.2017р., відповідно до вимог Законів України Про вищу освіту, Про Національну поліцію, Постанови Кабінету Міністрів України від 12.04.2017р. №261 Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі Порядок №261), наказу МВС України від 01.03.2017р. №173 Про затвердження Типової форми Контракту про здобуття освіти у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, укладено Контракт №2982 (далі договір) про здобуття освіти в ДДУВС.
Згідно з вимогами п.2.3.6 Контракту №2982, особа зобов`язується виконати в повному обсязі навчальну програму відповідної фахової спрямованості та освітнього ступеня магістр, та, у разі дострокового розірвання Контракту чи звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання за підставами, передбаченими пунктом 3 цього Контракту, відповідач зобов`язана у місячний термін відшкодувати вищому навчальному закладу витрати, пов`язані з її утриманням у навчальному закладі, згідно із затвердженою довідкою-розрахунком.
Відповідно до п.2 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 №313, вказано, що відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим і медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку за направленням до місця та служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.
Відповідно до п.2.3.6. Контракту №2982 у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з Національної поліції по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі, відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.
У ч.4 ст.74 Закону України Про Національну поліцію визначено, що особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
При цьому відповідно до пп.2, 4 ч.1 ст.77 Закону України Про Національну поліцію, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, через хворобу за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
Згідно з абзацом 3 п.1 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017р. №261, механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням у вищих навчальних закладах зі специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах у разі звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції через хворобу чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
Враховуючи наведене, норми законодавства та умови Договору № 1661 та Контракту № 2982 не ставлять розмір відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, у залежність від періоду (кількості днів/місяців) відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі.
Вирішальним є лише факт відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі.
З огляду на викладене вище, суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо необхідності відшкодування ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з її утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ у сумі 89'373грн. 02коп. (вісімдесят дев`ять тисяч триста сімдесят три гривні 02 коп.).
При цьому суд бере до уваги надану позивачем довідку-розрахунок витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 у ДДУВС за 2012 2019рр. з визначенням періодів та видів витрати, пов`язаних з утриманням відповідача. Також суд враховує те що, відповідачем було порушено умови Договору № 1661 та Контракту № 2982, а тому відповідач зобов`язана відшкодувати витрати пов`язані з її утриманням в ДДУВС.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно зі ст.90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі (ст.9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.77 КАС України).
Приймаючи до уваги викладене вище, суд прийшов до висновку, що доводи позивача, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, підтверджуються матеріалами справи та нормами чинного законодавства. Тому стягненню з відповідача на користь держави в особі центрального органу виконавчої влади Міністерства внутрішніх справ України в особі його структурного підрозділу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ підлягають витрати, пов`язані з його утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ у сумі 89'373грн .02коп.
З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Тому понесені позивачем судові витрати йому не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст.90, 139, 241-246, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимогна предмет спору на стороні позивача: Головне управління МВС України в Дніпропетровській області в особі голови ліквідаційної комісії задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова