Справа № 200/5192/20-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2020-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2020 р. Справа№200/5192/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Дмитрієва В.С., розглянувши у судовому засіданні в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

28 травня 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича про зобов`язання скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61840818 від 15 квітня 2020 року, відкритого на підставі виконавчого напису №2852 від 6 березня 2020 року, згідно з якою накладено арешт на кошти, які знаходяться на розрахунковому рахунку для виплати заробітної плати № НОМЕР_1 у ТВБВ 10004/0149 філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» у м. Лиман Донецької області в сумі 33151,44 грн.

Позов мотивований тим, що виконавче провадження відкрито не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, чим порушено частину 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», крім того, арешт накладено на кошти, що знаходяться на рахунку для виплати заробітної плати, у зв`язку з чим позивачка залишилася без джерел існування.

Разом з позовними вимогами заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на адміністративний позов за змістом якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог, вказавши, що виконавче провадження відкрито за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса в якому вказано місце проживання боржника - м. Київ. Відповідач вказав, що Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено проведення виконавчих дій спрямованих на перевірку будь-якої інформації стосовно боржника до відкриття виконавчого провадження.

Стосовно накладення арешту на рахунки у банківських установах вказав, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та у постанові накладення арешту на кошти боржника зазначено: «крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику». У зв`язку з прийняттям банком постанови про арешт коштів боржника у ВП №61840818, рахунок, на який накладено арешт, не відноситься до рахунків із спеціальним режимом використання або інших рахунків, звернення стягнення на які заборонено законом. Відповідач вказав, що жодних документів з повідомленням про те, що кошти, які знаходяться на рахунку боржника заборонено звертати стягнення від банківських установ на адресу приватного виконавця не надходили. Вважає, що дії приватного виконавця є правомірними.

Крім того відповідачем було надано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 2 червня 2020 року вирішено відкрити провадження в адміністративній справі, розгляд справи проводити за правилами Глави 11 Розділу 2 "Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ" Кодексу адміністративного судочинства України, призначити судове засідання на 11 червня 2020 року та витребувати у сторін докази у справі.

Ухвалою суду від 11 червня 2020 року продовжено строк для надання доказів у справі та відкладено судове засідання на 16 червня 2020 року.

Ухвалою суду від 16 червня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Представники сторін у судове засідання не з`явилися, докази належного повідомлення знаходяться в матеріалах справи.

Ураховуючи положення статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. 6 березня 2020 року був складений виконавчий напис (зареєстровано в реєстрі за №2852), яким звернено стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за Кредитним договором № 21301/0008ХSGFвід 30 вересня 2013 року, укладеним з ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», правонаступником якого є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС». Строк платежу за зазначеним кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 22 лютого 2018 року по 8 жовтня 2019 року. Сума заборгованості складає 31183,13 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 25532,87 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 5650,26 грн. Також, за вчинення виконавчого напису стягнуто із Стягувача500 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача.

При цьому, у виконавчому написі зазначено адресу проживання боржника: АДРЕСА_1 .

На підставі зазначеного вище виконавчого напису, 15 квітня 2020 року представник ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» звернувся до відповідача із заявою про відкриття виконавчого провадження, за місцем проживання боржника; накладення арешту на грошові кошти на банківських рахунках боржника в межах суми заборгованості; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. від 15 квітня 2020 року відкрито виконавче провадження №6184081 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» заборгованості в розмірі 31683,13 грн., яка надіслана боржнику засобами поштового зв`язку та повернута за зворотною адресою.

Також, 15 квітня 2020 року відповідачем, в межах зазначеного виконавчого провадження, був вчинений запит до Пенсійного фонду України про останнє місце роботи позивача, про осіб-боржників, які отримують пенсії та до Державної фіскальної служби України щодо номерів рахунків, відкритих позивачем у банках.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України від 16 квітня 2020 року останнє місце роботи ОСОБА_1 - Філія «Центр будівництва та ремонту колії» АТ «Укрзалізниця».

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. від 15 квітня 2020 року вирішено накласти арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках, зокрема: АТ «Держаний ощадний банк України».

У зв`язку із блокуванням карткового рахунку у АТ «Ощадбанк» та не можливістю зняти кошти, позивачці стало відомо про накладення приватним виконавцем арешту на рахунок.

Вважаючи постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження та арешт коштів протиправними, позивачка звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Стосовно клопотання про поновлення строку звернення до суду слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Положеннями статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів (ч. 1, 2 ст. 287 КАС України).

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк (частини 1, 4 статті 122 КАС України).

Отже, на підставі викладеного, суд вважає за можливе визнати поважними причини пропуску строку та поновити позивачці строк звернення до адміністративного суду.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема: виконавчих написів нотаріусів. (п. 3, ч. 1, ст. 3 Закону № 1404-VIII).

Згідно пункту 1 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частинами 1-2 статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02 червня 2016 року №1403-VIII (далі - Закон №1403) виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Згідно частини 1 статті 27 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження».

Частинами 1 та 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Аналізуючи наведене суд дійшов висновку, що Закон України «Про виконавче провадження» та Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначають вимоги (критерії) до місця відкриття виконавчого провадження. При цьому згідно частини 3 статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Так, позивачка оскаржує постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчика В.В., вчиненого 6 березня 2020 року про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» заборгованості в сумі 31683,13 грн. оскільки вважає, що відповідачем порушено вимоги щодо територіальної компетенції з відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса.

Разом з цим, згідно вказаного вище виконавчого напису приватного нотаріуса, місце проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 .

Таким чином, відповідачем було відкрито виконавче провадження №6184081 за місцем проживання боржника, що передбачено положеннями статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Докази оскарження/скасування виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчика В.В., вчиненого 6 березня 2020 року про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» заборгованості, в матеріалах справи відсутні.

На підставі викладеного, суд приходить висновку, що відкриваючи виконавче провадження №6184081, відповідач діяв на підставі та в межах своїх повноважень, тому у задоволенні позовної вимоги щодо скасування постанови про відкриття виконавчого провадження слід відмовити.

Стосовно позовної вимоги щодо зобов`язання приватного виконавця скасувати постанову, згідно якої накладено арешт на кошти, які знаходяться на рахунку для заробітної плати суд зазначає наступне.

Згідно частини 1, 2статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, в тому числі здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначено положеннями статті 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 48 Закону № 1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно частини 4 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Частиною 5 статті 48 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Наведене в сукупності свідчить про те, що законодавцем зобов`язано виконавця вжити заходи щодо звернення стягнення в першу чергу на кошти та інше майно боржника.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна (ч.1, абз. 1, 3 ч.2 ст.56 Закон № 1404-VIII).

Наведене в сукупності дозволяє дійти висновку, що приватний виконавець має право накласти арешт на кошти під час відкриття виконавчого провадження.

Так постанова про арешт коштів боржника винесена відповідачем 15 квітня 2020 року під час відкриття виконавчого провадження. При цьому, вказана постанова не містить конкретизації щодо застосування арешту на вказаний рахунок позивача в ПАТ «Державний ощадний банк України», а саме зазначення рахунку, на який позивачу зараховується заробітна плата, натомість в ній зазначено про виключення: крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, що належить боржнику.

У спірних правовідносинах саме банк, в якому відкрито рахунок позивача, виконав постанову про арешт коштів боржника у спосіб арешту рахунку.

Отже, спір між позивачем і відповідачем виник під час виконання постанови про арешт коштів боржника.

Аналіз наведених норм чинного законодавства у сукупності зі встановленими обставинами, дозволяє суду дійти висновку про правомірність дій приватного виконавця по накладенню арешту на кошти позивача.

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_1 має відкритий картковий рахунок № НОМЕР_1 у ТВБВ №10004/0149 філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» для зарахування заробітної плати, що підтверджується довідкою ПАТ «Державний ощадний банк України» №1374 від 16 червня 2020 року.

Тобто, матеріалами справи підтверджено, що банком накладено арешт на рахунок позивача для зарахування заробітної плати, відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. від 15 квітня 2020 року ВП 61840818 про арешт коштів боржника.

Приписами частини 1 статті 2, частини 2 статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року № 95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про працю».

Зазначене свідчить про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.

Суд зазначає, що рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17 січня 2020 року у справі № 340/1018/19, від 29 січня 2020 року у справі № 820/5422/17, від 27 червня 2019 року у справі № 916/73/19.

Статтею 48 Закону № 1404-VІІІ визначено, що забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно частини3 статті 52 Закону № 1404-VІІІ не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Частиною 3статті 59 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно частини4 статті 59 Закону №1404-VІІІ підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5, ст. 59 Закону №1404-VІІІ).

Відповідно до пунктів 9.1, 9.2 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (далі по тексту - Інструкція), виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою про арешт коштів державного виконавця / приватного виконавця (далі - виконавець), судовим рішенням (у тому числі рішенням, ухвалою, постановою суду) чи ухвалою слідчого судді, суду, постановленою під час здійснення кримінального провадження (далі - документ про арешт коштів).

Водночас абзац 1 пункту 9.11 Інструкції передбачає, що банк здійснює зняття арешту з коштів за постановою виконавця про зняття арешту з коштів, прийнятою відповідно до законодавства України, за рішенням суду, ухвалою слідчого судді, суду або постановою прокурора, які доставлені до банку самостійно виконавцем (представником/повіреним, помічником приватного виконавця), слідчим, представником суду, слідчого судді, прокурора, контролюючого органу, або які надійшли рекомендованим або цінним листом, відправником якого є виконавець, суд, слідчий суддя, прокурор, контролюючий орган.

Таким чином, отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом є підставою для зняття виконавцем арешту з коштів боржника або його частини. Проте, судом встановлено, що в матеріалах виконавчого провадження №61840818 така інформація відсутня.

Зважаючи на обставини справи, враховуючи, що у спірних правовідносинах з боку відповідача відсутні протиправні дії, водночас, відновлення прав позивача, яке полягає в отримання заробітної плати, суд вбачає, що ефективним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача зняти арешт з карткового рахунку, відкритого в АТ «Ощадбанк» НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 .

На підставі викладено вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову сторони судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, ураховуючи, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати зі сплати судового збору у розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И РІ Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_2 зняти арешт із карткового рахунку НОМЕР_1 у ТВБВ 10004/0149 філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», що відкритий на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича (місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, 6, офіс 31; код РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 420,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Відповідно до п. 3 розділу VІ «Прикінцевихположень» Кодексу адміністративного судочинства України строки визначені ст. 295 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки продовжуються на строк дії карантину.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв