Справа № 360/1800/20
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2020-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

15 червня 2020 року СєвєродонецькСправа № 360/1800/20

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Свергун І.О.,

за участі секретаря судового засідання - Пономарьової О.І.,

представника позивача - Сімейко А.І. (довіреність від 01.06.2020 № 2),

розглянувши в відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Луганській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафу в сумі 6783,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

04.05.2020 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління Держпродспоживслужби в Луганській області (далі - позивач, ГУ Держпродспоживслужби в Луганській області) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач, ФОП ОСОБА_1 ), в якому позивач просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 5083,00 грн за порушення законодавства про рекламу та штраф у розмірі 1700,00 грн за неподання інформації щодо вартості розповсюдженої реклами.

15.06.2020 від позивача на адресу суду надійшла заява про часткову відмову від позову, в обґрунтування якої останній зазначив, що 30.04.2020, після надіслання позову до суду, на адресу ГУ Держпродспоживслужби в Луганській області надійшов лист від Управління Державної казначейської служби України у м. Сєвєродонецьку Луганської області від 17.04.2020 № 02-11/755 щодо підтвердження факту зарахування коштів в дохід державного бюджету в сумі 1700,00 грн, сплачених ОСОБА_1 . Отже, предмет спору в частині стягнення штрафу у сумі 1700,00 грн за неподання інформації щодо вартості розповсюдженої реклами відсутній у зв`язку з його сплатою відповідачем. У зв`язку з викладеним ГУ Держпродспоживслужби в Луганській області відмовляється від позову в частині стягнення штрафу у розмірі 1700,00 грн за неподання інформації щодо вартості розповсюдженої реклами внаслідок задоволення його відповідачем в цій частині після подання позовної заяви. Тому позивач просив закрити провадження у справі за позовом ГУ Держпродспоживслужби в Луганській області до ФОП ОСОБА_1 частині позовних вимог про стягнення штрафу у розмірі 1700,00 грн за неподання інформації щодо вартості розповсюдженої реклами, та вирішити питання про розподіл судових витрат у зв`язку з частковою відмовою позивача від позову.

Представник позивача в судовому засіданні заяву про часткову відмову від позову підтримала та просила закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення штрафу у розмірі 1700,00 грн за неподання інформації щодо вартості розповсюдженої реклами.

Відповідачка в судове засідання не прибула, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином.

Розглянувши клопотання позивача, суд дійшов такого.

Згідно з положеннями частини першої статті 47 КАС України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову.

Відповідно до частини першої статті 189 КАС України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі. У разі часткової відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі щодо частини позовних вимог.

Згідно з пунктом другим частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету (частина друга статті 238 КАС України).

Відмова від частини позовних вимог заявлена позивачем у межах його процесуальних прав та не порушує нічиїх прав та інтересів. Тому суд приймає таку відмову від позову, у зв`язку з чим провадження в справі слід закрити в частині позовних вимог про стягнення штрафу в розмірі 1700,00 грн за неподання інформації щодо вартості розповсюдженої реклами.

Відповідно до частини другої статті 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Вирішуючи заяву позивача в частині вирішення питання про розподіл судових витрат у зв`язку з відмовою позивача від частини позовних вимог, суд дійшов такого.

Відповідно до частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною третьою статті 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Положеннями частини першої статті 142 КАС України визначено, що у разі вирішення справи шляхом примирення, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до адміністративного суду позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум в розрахунку на місяць для працездатних осіб у розмірі 2102 гривень з 1 січня 2020 року.

Судом установлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 2102,00 грн (арк. спр. 16). При цьому ціна позову складала 6783,00 грн.

Суд зауважує, що в даному випадку позивач сплачено мінімальну ставку судового збору за вимоги майнового характеру (1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Після відмови позивача від частини позовних вимог ціна позову складає 5083,00 грн, ставка судового збору за вказану вимогу майнового характеру складає 2102,00 грн.

Таким чином, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки на розгляді залишається вимога про стягнення штрафу у розмірі 5083,00 грн за порушення законодавства про рекламу, за яку необхідно справляти судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

Керуючись статтею 7 Закону України «Про судовий збір», статтями 142, 143, 238, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Прийняти відмову від позову і закрити провадження в справі за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Луганській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в частині позовних вимог про стягнення штрафу в розмірі 1700,00 грн за неподання інформації щодо вартості розповсюдженої реклами.

Повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України строк оскарження судового рішення продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повний текст ухвали складено 15 червня 2020 року.

Суддя І.О. Свергун