Справа № 607/6262/20
Суддя: Гуменний П. П.
Дата ухвалення: 2020-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.06.2020 Справа №607/6262/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Гуменного П.П.

секретаря с/з Храпак М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕАК №2338208 від 03 квітня 2020 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн., -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕАК №2338208 від 03 квітня 2020 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що інспектором поліції на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення не було пред`явлено на його вимогу жодного належного доказу вчинення адміністративного правопорушення (зокрема відеозапису чи засобів фото фіксації технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил дорожнього руху). Відсутність такої фіксації підтверджується п.9 оскаржуваної постанови, де не зазначено жодного доказу, що додається до даної постанови. Тому вважає, що факт візуального спостереження вчинення адміністративного правопорушення інспектором поліції без забезпечення належних та допустимих доказів, визначених ст.251 КпАП України, зокрема відеофіксації всіх суттєвих обставин, не може доводити винуватість особи у вчиненому адміністративному правопорушенні. Також, вказує про те, що рухався по раніше невідомій йому дорозі в Черкаській області та при з`їзді з моста слідкував за дорожньою обстановкою, оскільки з лівої сторони від нього примикав потік автотранспорту, щоб уникнути аварійної обстановки, зменшив швидкість та повернув голову ліворуч. Окрім того, в період доби (бизько 17:50 год.) заходило сонце, яке засліпило його та обмежило оглядовість на даній ділянці дороги, що також не було враховано інспектором поліції при оформленні адмінматеріалів.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 квітня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕАК №2338208 від 03 квітня 2020 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

02 червня 2020 року до суду представником Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції подано відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить в задоволенні позовних вимог за адміністративним позовом ОСОБА_1 відмовити. Додатково зазначає про те, що, інспектором роти № 6 батальону управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Журавель Л.П. виявлено факт порушення водієм транспортного засобу Chevrolet Nubira, д.н.з. НОМЕР_1 ПДР України, а саме, не виконання вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», у зв`язку з цим, порушення п. 8.4 б) «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 (далі - ПДР), відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП, а тому, на підставі п.1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», вказаний транспортний засіб був зупинений. Після перевірки документів інспектор у відповідності до вимог ст.279 КУпАП, з врахуванням положень ст.280 КУпАП, здійснила розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому роз`яснила позивачеві права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України. Розглянувши справу, інспектор, відповідно до ст.258 КУпАП з дотриманням вимог ст.283 КУпАП з врахуванням ч.2 ст.33 КУпАП, ст.251 КУпАП, ст.252 КУпАП винесла постанову серії ЕАК № 2338208 за ч.1 ст.122 КУпАП відносно позивача та наклала стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Надалі інспектор згідно ст.285 КУпАП ознайомила позивача із змістом постанови по справі про адміністративне правопорушення та вручила її копію. Водночас, у відзиві зазначено і про те, що доводи позивача, щодо невідповідності вимогам законодавства та стандартів розташування дорожнього знаку, на думку відповідача, необхідно оцінювати критично, оскільки, сам по собі факт візуального несприйняття дорожнього знаку позивачем у певний момент часу не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення ПДР, оскільки є наслідком взаємодії як об`єктивних явищ природи так і суб`єктивних процесів (швидкість сприйняття та аналізу дорожньої обстановки, здатність уважно спостерігати за нею). Окрім того, відповідач вважає сумнівними доводи позивача, що він був засліплений сонцем, внаслідок чого була обмежена оглядовість, адже у вказаний час сонце знаходилось позаду транспортного засобу, яким він керував. При цьому, слід звернути увагу, що позивачем не оспорюється факт невиконання ним вимог дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», тобто порушення п. 8.4.6) Правил дорожнього руху, за яке передбачено відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП. До того-ж, відсутність дорожнього знаку 2.1 з додатковою табличкою 7.1.2. перед знаком 2.2. не звільняла позивача від виконання вимог знаку 2.2., так як вказаний дорожній знак, у відповідності до ПДР та державних стандартів, встановлено безпосередньо перед перехрестям, а позивач не вказує, що внаслідок неправильного його встановлення він був позбавлений можливості виконати його вимоги. Таким чином, виконуючи вищевказані вимоги правил дорожнього руху, врахувавши дорожню обстановку, дотримуючись безпечної швидкості руху, будучи уважним, позивач мав реальну можливість своєчасно виявити дорожній знак 2.2. навіть за відсутності дублюючого знаку, перед перехрестям та зупинити транспортний засіб. Окрім того, позивачем не наведено правової норми, яка б звільняла водіїв від відповідальності за порушення ПДР у разі встановлення знаку не у відповідності до вимог цих Правил дорожнього руху або вимог ДСТУ 4100-2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування», оскільки така правова норма відсутня в чинному законодавстві. Із вищезазначеного слідує, що викладені позивачем доводи не є належним обґрунтуванням адміністративного позову, щодо порушення інспектором норм матеріального чи процесуального права та не спростовують наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП.

Позивач в судовому засіданні, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З постанови в справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2338208 від 3 квітня 2020 року, вбачається, що 03 квітня 2020 року о 17:50 год. водій керуючи транспортним засобом «Chevrolet Nubira», д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 проїзд без зупинки заборонено та здійснив проїзд без зупинки, чим порушив п.8.4.6 Правил дорожнього руху України - Порушення вимог знаків пріоритету, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частина 1 ст. 7 КУпАП).

За загальним правилом частини 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У даному ж випадку спеціальною є інша правова норма частина 2 ст.77 КАС України, а тому, саме вона підлягає застосуванню. Нею визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Ця норма права по своїй юридичній природі повністю кореспондується та доповнює загальний принцип, визначений статтею 63 Конституції України, котрий декларує відсутність обов`язку в особи доводити свою невинуватість у правопорушенні та стверджує про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Цим принципом повинен керуватись працівник поліції, коли розглядає справу про адміністративне правопорушення за результатами якої приходить до переконання про винуватість особи.

На думку суду, цілком логічно та ґрунтується на нормах права, те, що у випадку якщо рішення поліцейського буде оскаржено, то обов`язок довести його правомірність лежить саме на останньому, оскільки в протилежному випадку на особу котру визнано винною у вчиненні правопорушення фактично буде покладено обов`язок доводити свою невинуватість, що суперечить вказаній вище статті Конституції України.

На виконання зазначеної вимоги частини 2 ст.77 КАС України представник відповідача не надала запис з нагрудного відеореєстратора працівника поліції, на якому зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення та розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Chevrolet Nubira», д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому, не виконання вимоги дорожнього знаку 2.2 «проїзд без зупинки заборонено» та здійснення проїзду без зупинки, чим порушено п.8.4.6 Правил дорожнього руху України, за обставин, викладених у спірній постанові, не зафіксовано.

При цьому, позивач заперечує факт порушення правил дорожнього руху.

На спростування аргументів позивача про відсутність в його діях складу правопорушеня, відповідачем не надано будь-яких доказів.

За даних обставин суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Згідно статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі закриттю.

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У Х В А Л И В:

Адміністативний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕАК №2338208 від 03 квітня 2020 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. скасувати та закрити провадження у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному пунктом 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, адреса місцезнаходження: м. Черкаси вул. Лесі Українки, 21.

Головуючий суддя Гуменний П.П.