Справа № 500/1115/20
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2020-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1115/20

16 червня 2020 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Гусятинської селищної ради Гусятинського району Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) із позовом до Гусятинської селищної ради Гусятинського району Тернопільської області (далі, також, - відповідач) із вимогами:

визнати протиправними дії Гусятинської селищної ради Гусятинського району Тернопільської області, які полягали у зменшенні розміру надбавки за вислугу років, яка нараховувалась та виплачувалась ОСОБА_1 за період роботи з 01.06.2017 по 30.09.2019 включно, із 30% до 25% до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг;

зобов`язати Гусятинську селищну раду Гусятинського району Тернопільської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за вислугу років у розмірі 30% до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг за період роботи з 01.06.2017 по 30.09.2019 включно;

зобов`язати Гусятинську селищну раду Гусятинського району Тернопільської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за час відпустки, допомогу по тимчасовій непрацездатності, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань та матеріальну допомогу на оздоровлення з врахуванням донарахованої надбавки за вислугу років у розмірі 30% до посадового окладу за період роботи з 01.06.2017 по 30.09.2019 включно;

зобов`язати Гусятинську селищну раду Гусятинського району Тернопільської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» на суму незаконно недоплаченої надбавки за вислугу років та незаконно недоплачених сум заробітної плати за час відпустки, допомоги по тимчасовій непрацездатності, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення за період роботи з 01.06.2017 по 30.09.2019 включно;

зобов`язати Гусятинську селищну раду Гусятинського району Тернопільської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» на суму незаконно недоплаченої надбавки за вислугу років та незаконно недоплачених сум заробітної плати за час відпустки, допомоги по тимчасовій непрацездатності, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення за період роботи з 01.06.2017 по 30.09.2019 включно.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 24.12.2008 по даний час працює на посаді секретаря виконавчого комітету Гусятинської селищної ради Гусятинського району Тернопільської області. Згідно із розпорядженням Гусятинського селищного голови від 10.01.2014 №2 позивачу встановлено надбавку за вислугу років (понад 20 років) в розмірі 30% з 02.01.2014, яка виплачувалась позивачу в період з 02.01.2014 по 31.05.2017. Однак, як стверджує позивач, в період з 01.06.2017 по 30.09.2019 їй нараховано та виплачено щомісячну надбавку за вислугу років у розмірі 25 % до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг. В зв`язку із цим, позивач 04.03.2020 звернулася до відповідача із заявою, в якій просила здійснити перерахунок щомісячної надбавки за вислугу років у розмірі 30% до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг за період з 01.06.2017 по 30.09.2019 та виплатити заборгованість із щомісячної надбавки за вислугу років за даний період. Проте, відповідач 03.04.2020 листом відмовив позивачу, мотивувавши тим, що розпорядження Гусятинського селищного голови №50 від 19.06.2017, яким встановлено ОСОБА_1 надбавку за вислугу років у розмірі 25% не визнано незаконним і не скасовано, тому у Гусятинської селищної ради нема підстав для проведення перерахунку виплаченої щомісячної надбавки за вислугу років за період з 01.06.2017 по 30.09.2019. Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними та такими, що суперечать чинному законодавству, звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 19.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено у справі судове засідання.

Від відповідача на адресу суду 09.06.2020 надійшов відзив на позовну заяву (аркуші справи 62-65), в якому зазначено, що він частково визнає позовні вимоги та при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Мотивовано тим, що позивач як особа місцевого самоврядування має право на надбавку за вислугу років. Стаж позивача для встановлення надбавки за вислугу років відповідно до записів трудової книжки станом на 25.12.2008 складає 13 років 1 місяць 21 день. Відповідач стверджує, що в позивача виникає право на надбавку за вислугу років у розмірі 30% з 04.11.2015, а не з 02.01.2014., водночас, при прийнятті розпорядження від 19.06.2017 №50 не враховано право позивача на надбавку за вислугу років в розмірі 30%. Гусятинська селищна рада визнає право позивача на проведення перерахунку надбавки за вислугу років, проте перерахунок повинен включити періоди з 02.01.2014 по 03.11.2015 (коли надбавка була нараховану у завищеному розмірі) та з 01.06.2017 по 30.09.2019. Також, відповідач заперечує проти вимоги позивача щодо зобов`язання нарахувати та виплатити їй заробітну плату за час відпустки, допомогу по тимчасовій непрацездатності, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань та матеріальну допомогу на оздоровлення з врахуванням донарахованої надбавки за вислугу років у розмірі 30% до посадового окладу за період роботи з 01.06.2017 по 30.09.2019 включно, оскільки такі виплати вже проведені з урахуванням надбавки в розмірі 25%, що підтверджується відповідними відомостями про нарахування заробітної плати ОСОБА_1 за період 2017-2019, а додаткове нарахування призведе до неправомірного збагачення позивача.

Представник позивача подав на адресу суду 10.06.2020 клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника, в порядку письмового провадження, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити (аркуш справи 73).

Відповідач в судове засідання не прибув, про час, дату і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. У відзиві при вирішенні справи поклався на думку суду.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд на підставі частини дев`ятої статті 205 КАС України перейшов до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до рішення Гусятинської селищної ради Гусятинського району Тернопільської області від 24.12.2008 №865 ОСОБА_1 затверджено на посаду секретаря виконавчого комітету Гусятинської селищної ради Гусятинського району Тернопільської області та введено її до складу виконавчого комітету Гусятинської селищної ради з 25.12.2008 (аркуш справи 27).

Розпорядженням №130 від 25.12.2008 позивачу встановлено місячний посадовий оклад 1311,00 грн та наступні надбавки та доплати: доплату за ранг в сумі 70 грн; надбавку за вислугу років 20% посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг (аркуш справи 28).

Згідно з розпорядженням №83 від 03.08.2009 позивачу проведено перерахунок оплати праці за вислугу років та визначено, що станом на 03.01.2009 стаж державної служби становить 15 років (аркуш справи 29).

Відповідно до розпорядження №2 від 10.01.2014 ОСОБА_1 встановлено надбавку за вислугу років (понад 20 років) у розмірі 30% з 02.01.2014 (аркуш справи 30).

Як випливає із відомостей про нарахування та виплату заробітної плати ОСОБА_1 за період з 02.01.2014 по 31.05.2017, які містяться в матеріалах справи (аркуші справи 31-34), позивачу в період з 02.01.2014 по 31.05.2017 включно нараховувалась та виплачувалась надбавка за вислугу років в розмірі 30 % до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг.

Розпорядженням №50 від 19.06.2017 ОСОБА_1 встановлено надбавку за вислугу років у розмірі 25% до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг (аркуші справи 37-39).

Надалі, розпорядженнями №06-б від 04.01.2018, №02 від 09.01.2019, ОСОБА_1 з 01.01.2018 та 01.01.2019 встановлено надбавку за вислугу років у розмірі 25% до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг (аркуші справи 40-46).

Відповідно до відомостей про нарахування та виплату заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01.06.2017 по 30.09.2019 включно нараховувалась та виплачувалась надбавка за вислугу років в розмірі 25 % до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг (аркуші справи 35-36).

Згідно із розпорядженням №165/а-ос від 01.10.2019 ОСОБА_1 встановлено з 01.10.2019 виплату надбавки за вислугу років у розмірі 30% до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг, встановлено, що за записами в трудовій книжці позивача стаж, що дає право на надбавку становить понад 20 років (аркуш справи 47).

Не погоджуючись із діями відповідача щодо винесення розпоряджень, якими ОСОБА_1 встановлено надбавки за вислугу років у розмірі 25% до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг, позивач 04.03.2020 звернулася до відповідача із заявою, в якій просила здійснити їй перерахунок щомісячної надбавки за вислугу років у розмірі 30 % до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг за період з 01.06.2017 по 30.09.2019 та виплатити заборгованість із щомісячної надбавки за вислугу років за даний період (аркуш справи 48).

Відповідач листом №04-09/278 від 03.04.2020 відмовив ОСОБА_1 в проведенні перерахунку виплаченої щомісячної надбавки за вислугу років. Відмову мотивовано тим, що розпорядження №50 від 19.06.2017 та акт позапланової виїзної ревізії Управління західного офісу Держаудитслужби від 06.2018 №19-22/9, у якому зазначено про відсутність порушень при нарахуванні та виплаті надбавки за вислугу років, не визнано незаконними та не скасовано, а тому, у Гусятинської селищної ради нема підстав для проведення позивачу такого перерахунку (аркуш справи 49).

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною другої статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Законом, який визначає економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати є Закон України "Про оплату праці" від 24.03.1995 №108/95-ВР.

Статтею 2 Закону №108/95-ВР2 визначено структуру заробітної плати, відповідно до якої, основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно із статтею 22 Закону №108/95-ВР2 суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування регулює Закон України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 № 2493-III (Закон №2493-III).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2493-III посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Згідно з статтею 3 Закону №2493-III посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до частин 2, 3, 4, 5 статті 21 Закону №2493-III посадові особи одержують заробітну плату, розмір якої має забезпечувати достатній життєвий рівень. Умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Кабінетом Міністрів України.

Джерелом формування фонду оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування є місцевий бюджет.

Посадовим особам місцевого самоврядування надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законами України не передбачено тривалішої відпустки, з виплатою допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Статтею 22 Закону №2493-III визначено, що до стажу служби в органах місцевого самоврядування зараховується період роботи на посадах, на які поширюється дія цього Закону, а також на посадах і в органах, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Згідно із пунктами 2, 3 Розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону №2493-III дія Закону України "Про державну службу" поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цього Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

За посадовими особами місцевого самоврядування, посади яких на момент набрання чинності цим Законом було віднесено до відповідних категорій та яким присвоєно ранг згідно з пунктом 5 розділу V "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", зберігається така сама категорія та присвоюється такий самий ранг з додержанням вимог цього Закону.

З набранням чинності цим Законом посадовим особам органів місцевого самоврядування присвоюються ранги на рівні тих, які вони мали відповідно до Закону України "Про державну службу".

Відповідно до статті 8 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Підставою для звернення позивачем із даним позовом до суду стали дії Гусятинської селищної ради Гусятинського району Тернопільської області, які полягали у зменшенні розміру надбавки за вислугу років, яка нараховувалась та виплачувалась позивачу за період роботи з 01.06.2017 по 30.09.2019 включно із 30% до 25% до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг.

Абзацом 2 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» (далі - Постанова № 268) визначено, що умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються органом місцевого самоврядування виходячи з умов оплати праці, встановлених для державних службовців відповідних категорій і схем посадових окладів згідно з додатками 48-54 і 57.

Відповідно до підпункту 4 пункту 3 Постанови № 268 (в редакції, що діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин) виплачувати працівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови: надбавку за вислугу років: державним службовцям, посадовим особам органів місцевого самоврядування у відсотках до посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг (спеціальне звання) і залежно від стажу державної служби, служби в органах місцевого самоврядування в таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків.

Згідно із записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 (аркуші справи 18-26) судом встановлено наступні відомості про трудову діяльність позивача:

- з 15.08.1985 по 24.07.1985 - на посаді вихователя ГПД восьмирічної школи Гусятинського району Тернопільської області (наказ №292-А від 15.08.1985);

- з 24.07.1987 по 31.08.1988 - на посаді інструктора шкільного відділу в Гусятинському районі ЛКСМ (протокол від 02.07.1987 №14);

- з 31.08.1988 по 02.09.1988 - на посаді викладача суспільних дисциплін (наказ №43-к від 31.08.1988);

- з 03.09.1988 по 27.08.1992 - на посаді секретаря комітету комсомолу Гусятинського політехнікуму (рішення від 01.09.1988 №38);

- з 01.09.1992 по 25.01.1995 - на посаді вихователя гуртожитку Гусятинського політехнікуму (наказ №32 -к-п-2 від 31.08.1992);

- з 26.01.1995 по 31.08.2002 - на посадах начальника Гусятинського відділу реєстрації актів громадянського стану, завідувача відділом запису актів громадянського стану Гусятинської районної державної адміністрації, начальника Гусятинського районного відділу реєстрації актів громадянського стану;

- з 01.09.2004 по 01.03.2005 - на посаді керівника туристських гуртків Гусятинського районного центру дитячої та юнацької творчості (наказ №316-к від 01.09.2004);

- з 01.03.2005 по 10.10.2005 - на посаді редактора Гусятинського районного радіомовлення (наказ №6 від 01.03.2005);

- з 11.10.2005 по 15.06.2007 - на посаді головного спеціаліста сектору внутрішньої політики та зв`язків з громадянами, організаціями та засобами масової інформації апарату райдержадміністрації (розпорядження №544 від 10.10.2005);

- з 25.12.2008 - на посаді секретаря виконавчого комітету Гусятинської селищної ради (рішення №863 від 24.12.2008).

Спірними періодами, які відповідачем не враховано при обчисленні стажу позивача для встановлення надбавки за вислугу років стали періоди роботи позивача з 03.09.1988 по 27.08.1992 - на посаді секретаря комітету комсомолу Гусятинського політехнікуму та з 01.03.2005 по 10.10.2005 - на посаді редактора Гусятинського районного радіомовлення.

Суд зазначає, що пунктом 3 Положенням Кабінету Міністрів "Про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за вислугу років працівникам органів виконавчої влади та інших державних органів від 20.12.1993 №1049 (в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин) встановлено, що до стажу роботи, який надає право на одержання надбавки за вислугу років, зараховується, зокрема, стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених статтею 118 КЗпП України.

Виборною вважається посада, прийняття на яку здійснювалось колегіальним органом (рішенням бюро, комітету) партійних, комсомольських, профспілкових організацій.

Відповідно до статті 118 КЗпП України працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Законом УРСР від 24.10.1990 № 404-ХІІ «Про зміни і доповнення до Конституції УРСР» виключено статтю 6 та внесено зміни до статті 7 Конституції УРСР. Цими статтями було закріплено за партійними, профспілковими, комсомольськими організаціями право на участь у здійсненні управлінських функцій.

Отже, до стажу державної служби включається робота осіб на виборних посадах в організаціях, передбачених статтею 118 КЗпП України, до припинення дії статті 6 та внесення змін до статті 7 Конституції УРСР, тобто до 24.10.1990.

Щодо незарахування позивачу стажу на посаді редактора Гусятинського районного радіомовлення з 01.03.2005 по 10.10.2005 суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 3 Порядку обчислення стажу державної служби затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 «Про Порядок обчислення стажу державної служби» стаж роботи журналіста в державних і комунальних засобах масової інформації, обчислений відповідно до Порядку обчислення стажу роботи для встановлення щомісячної надбавки за вислугу років призначення пенсій журналістам державних і комунальних засобів масової інформації та державних інформаційних агентств, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.03.1999 N377.

Посада редактора внесена до переліку посад журналістів державних і комунальних засобів масової інформації, які прирівнюються до посад керівних працівників, спеціалістів секретаріату (апарату) відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.03.1999 N377, (розділ Теле- і радіомовні та телерадіомовні організації, засновниками (співзасновниками) яких є районні, районні у містах Києві та Севастополі держадміністрації; міські (крім міст Києва та Севастополя), районні, районні у містах Києві та Севастополі ради).

Отже, посада редактора Гусятинського районного радіомовлення прирівнюється до посад спеціалістів апарату відповідного органу державної влади та органу місцевого самоврядування, а стаж роботи на цій посаді включається до стажу державної служби.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд приходить до висновку, що періоди роботи ОСОБА_1 з 24.07.1987 по 31.08.1988 на посаді інструктора шкільного відділу в Гусятинському районі ЛКСМ та з 01.03.2005 по 10.10.2005 - на посаді редактора Гусятинського районного радіомовлення зараховуються до стажу державної служби.

Також, в матеріалах справи міститься лист Міжрегіонального управління Національного агентства України з питань державної служби у Чернівецькій, Івано-Франківській та Тернопільській областях від 25.09.2019 №119/101006-19, в якому позивачеві надано аналогічне роз`яснення щодо зарахування стажу роботи до стажу державної служби (аркуші справи 50-52).

З огляду на наведене, загальний стаж позивача, що дає право на надбавку за вислугу років з 24.07.1987 по 01.06.2017, становить понад 20 років, що у відповідності до підпункту 4 пункту 3 Постанови №268 надає право позивачу на отримання надбавки за вислугу років у розмірі 30%, зокрема, за період роботи з 01.06.2017 по 30.09.2019 включно.

Враховуючи наведене, станом на час прийняття розпорядження №50 від 19.06.2017 загальний стаж позивача в будь-якому випадку становив понад 20 років, що у відповідності до підпункту 4 пункту 3 Постанови №268 надає право позивачу на отримання надбавки за вислугу років у розмірі 30% посадового окладу, що також і визнається відповідачем.

Таким чином, з 01.06.2017 по 30.09.2019 включно відповідач протиправно зменшив розмір надбавки позивача з 30% до 25% посадового окладу.

Також суд зазначає, що нарахування та виплата недоотриманих коштів позивачу з врахуванням надбавки за вислугу років у розмірі 30% до посадового окладу за період роботи з 01.06.2017 по 30.09.2019 слід здійснити з урахуванням виплачених раніше сум.

Крім цього, відповідачем у справі позивач визначив лише Гусятинську селищну раду Гусятинського району Тернопільської області, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що з врахуванням предмету і підстав позову, у даній справі нарахуванню та виплаті підлягає та недоплачена допомога по тимчасовій непрацездатності, яка виплачується за рахунок роботодавця.

У зв`язку з цим,обираючи належний спосіб захисту порушених прав позивача, задоволенню підлягають вимоги про:

- визнання протиправними дій відповідача, які полягали у зменшенні розміру надбавки за вислугу років, яка нараховувалась та виплачувалась ОСОБА_1 за період роботи з 01.06.2017 по 30.09.2019 включно, із 30% до 25% посадового окладу з урахуванням доплати за ранг;

- зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за вислугу років виходячи з розміру 30% до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг за період роботи з 01.06.2017 по 30.09.2019 включно, з урахуванням виплачених раніше коштів;

- зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за час відпустки, допомогу по тимчасовій непрацездатності, яка підлягає виплаті за рахунок роботодавця, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань та матеріальну допомогу на оздоровлення (якщо такі виплачувались), з врахуванням надбавки за вислугу років у розмірі 30% до посадового окладу за період роботи з 01.06.2017 по 30.09.2019 включно, з урахуванням виплачених раніше коштів.

З твердженням відповідача, що вказані виплати призведуть до неправомірного збагачення позивача, суд не погоджується, оскільки, як встановлено в процесі розгляду справи, позивач у період з 01.06.2017 по 30.09.2019 набув права на виплату вказаних коштів, однак, був неправомірно позбавлений можливості їх отримати.

Щодо твердження відповідача у відзиві про те, що позивач неправомірно отримувала надбавку за вислугу років у завищеному розмірі за попередні періоди (2014-2015 рр.), а тому, її теж слід перерахувати, суд зазначає наступне.

Предметом розгляду у даній справі є неправомірність дій відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 надбавки за вислугу років у розмірі 30% до посадового окладу за період роботи з 01.06.2017 по 30.09.2019 включно.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки позов подано на захист прав та інтересів позивача - ОСОБА_1 , і Гусятинська селищна рада Гусятинського району Тернопільської області в даних правовідносинах виступає як суб`єкт владних повноважень, суд позбавлений можливості вийти за межі позовних вимог.

Крім цього, слід зазначити, що оскільки згідно вимог Закону, повноваженнями щодо встановлення та перерахунку позивачеві стажу і відповідно надбавки за вислугу років наділений не суд, а безпосередньо відповідач у даній справі, то останній вправі самостійно здійснити перерахунок стажу та надбавки позивача за відповідний період, і враховуючи наявність чи відсутність вини позивача, стягнути зайво виплачені кошти або з нього безпосередньо, або в порядку регресу з винних осіб.

Також позивачем заявлено вимоги зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити індексацію відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» на суму незаконно недоплаченої надбавки за вислугу років та незаконно недоплачених сум заробітної плати за час відпустки, допомоги по тимчасовій непрацездатності, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення за період роботи з 01.06.2017 по 30.09.2019 включно.

Відповідно до частини 5 статті 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від № 159 від 21.02.2001 (далі - Порядок № 159).

Відповідно до статті 1 Закону № 2050-ІІІ, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 вказаного Закону № 2050-ІІІ зазначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно зі статтею 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до пункту 2 Порядку №159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Також відповідно до пункту 3 Порядку №159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: заробітна плата (грошове забезпечення).

Пунктом 4 Порядку №159 визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений (і коли) цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статтею 3 Закону № 2050 та пункту 4 Порядку №159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Отже, основною умовою для виплати громадянину, передбаченої статтею 2 Закону № 2050 та Порядком №159 компенсації, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. Водночас, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у даній справі - Гусятинською селищною радою Гусятинського району Тернопільської області) добровільно чи на виконання судового рішення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачем не в повному обсязі було нараховано і виплачено позивачу заробітну плату, то на суму недоплаченої надбавки за вислугу років і недоплачених сум заробітної плати за час відпустки, компенсації за невикористані щорічну основну та додаткову відпустку, допомоги по тимчасовій непрацездатності, яка виплачувалась за кошти роботодавця, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових, питань та матеріальної допомоги на оздоровлення за період роботи з 01.06.2017 по 30.09.2019 включно, має бути проведено індексацію відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно із статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 4 статті 189 КАС України у разі визнання позову відповідачем повістю або частково суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову повністю або у відповідній частині вимог.

Частиною 4 статті 189 КАС України, яка кореспондується із частиною 6 ст. 47 цього Кодексу, визначено, що суд не приймає визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що відповідач частково погоджується із пред`явленими у даному позові вимогами і це підтверджується матеріалами справи та встановленими обставинами, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо часткового визнання позову не суперечать закону і не порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Отже, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправними дії Гусятинської селищної ради Гусятинського району Тернопільської області, які полягали у зменшенні розміру надбавки за вислугу років, яка нараховувалась та виплачувалась ОСОБА_1 за період роботи з 01.06.2017 по 30.09.2019 включно, із 30% до 25% посадового окладу з урахуванням доплати за ранг.

Зобов`язати Гусятинську селищну раду Гусятинського району Тернопільської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за вислугу років виходячи з розміру 30% до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг за період роботи з 01.06.2017 по 30.09.2019 включно, з урахуванням виплачених раніше коштів.

Зобов`язати Гусятинську селищну раду Гусятинського району Тернопільської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за час відпустки, допомогу по тимчасовій непрацездатності, яка підлягає виплаті за рахунок роботодавця, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань та матеріальну допомогу на оздоровлення (якщо такі виплачувались), з врахуванням надбавки за вислугу років у розмірі 30% до посадового окладу за період роботи з 01.06.2017 по 30.09.2019 включно, з урахуванням виплачених раніше коштів.

Зобов`язати Гусятинську селищну раду Гусятинського району Тернопільської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» на суму незаконно недоплаченої надбавки за вислугу років та незаконно недоплачених сум заробітної плати за час відпустки, допомоги по тимчасовій непрацездатності, яка підлягає виплаті за рахунок роботодавця, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення за період роботи з 01.06.2017 по 30.09.2019 включно.

Зобов`язати Гусятинську селищну раду Гусятинського району Тернопільської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» на суму незаконно недоплаченої надбавки за вислугу років та незаконно недоплачених сум заробітної плати за час відпустки, допомоги по тимчасовій непрацездатності, яка підлягає виплаті за рахунок роботодавця, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення за період роботи з 01.06.2017 по 30.09.2019 включно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 червня 2020 року.

Позивач:

ОСОБА_1 НОМЕР_2 АДРЕСА_1

Відповідач:

Гусятинська селищна рада Гусятинського району Тернопільської області 04396391 пров. Героїв Майдану, 1,Гусятин,Тернопільська область,48201

Головуючий суддя Баб`юк П.М.