Справа № 757/60315/19-а
Суддя: Григоренко І. В.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року Суддя Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України, Першої Київської державної нотаріальної контори про визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Кабінету Міністрів України (далі - відповідач-1, КМУ), Міністерства юстиції України (далі - відповідач-2, МЮУ), Першої Київської державної нотаріальної контори (далі - відповідач-3, Перша Київська державна нотаріальна контора), в кому просить визнати відсутність повноважень та компетенції у відповідачів встановлювати для позивача обов`язок для набуття ним спадкових прав на земельну ділянку, передану Підгірцівською сільською радою у приватну власність спадкодавцю ОСОБА_2 за рішенням Підгірської сільської ради від 1995 року, вчинення позивачем повторної процедури державної приватизації однієї земельної ділянки, яка вже за процедурою держаної приватизації була передана у приватну власність ОСОБА_2 за рішенням Підгірцівської сільської ради 1995 року за законодавством, діючим раніше, та внаслідок вчинення позивачем повторної приватизації встановлювати обов`язок отримання від Держави Україна в особі Підгірцівської сільської ради повторного рішення ради про визнання права власності на земельну ділянку в селі Підгірці, Обухівського районну, Київської області, щодо якої вже були встановлені у 1995 році правові наслідки переходу права власності від Підгірської сільської ради до ОСОБА_2 на підставі рішення Підгірської сільської ради Обухівського району Київської області від 21.08.1995 року, протоколу № 5 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», довідки від 16.04.2008 року № 238 про вчинення напису у земельно-кадастровій книзі, яке не визнано в судовому порядку недійсним чи незаконним.

Дослідивши матеріали позовної заяви з додатками, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.

Так, позивач звернувся до суду з позовом в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як визначено у ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень"; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Так, звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 зазначає, що державним нотаріусом їй відмовлено в оформленні спадщини на земельну ділянку, розташовану в с. Підгірці, Обухівського р-ну, Київської області з підстав не надання правовстановлюючих документів щодо належності земельної ділянки спадкодавцю ОСОБА_2 . Проте, земельна ділянка була передана спадкодавцю ОСОБА_2 у приватну власність на підставі рішення Підгірської сільської ради Обухівського району Київської області від 21.08.1995 року, протоколу № 5 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», тобто процедура держаної приватизації вже була вчинена.

З викладеного вбачається, що основним аргументом в обґрунтування позиції позивача є посилання останньої на незаконність вимог державного нотаріуса щодо надання позивачем правовстановлюючих документів про право власності спадкодавця на земельну ділянку.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність відомостей, що свідчать про належність позивачу тих прав у сфері публічно-правових відносин, про захист яких він просить, а тому права позивача не можуть вважатися порушеними суб`єктами владних повноважень та не підлягають судовому захисту в порядку, передбаченому ст.ст. 2, 5 КАС України.

Частиною 1 статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами Держави

Таким чином, враховуючи характер спірних правовідносин, даний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки встановлення обставин, що мають значення для охорони прав та інтересів, має відбуватись за правилами цивільного судочинства в місцевих загальних судах.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Аналізуючи викладене, враховуючи характер спірних правовідносин, які є цивільно-правовими, суд дійшов висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, у зв`язку з чим у відкритті провадження слід відмовити.

Одночасно суд роз`яснює право позивача звернутись до відповідного суду із позовною заявою в порядку, визначеному ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 19, 170, 293-295, пп. 15.5 п. 15 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України, Першої нотаріальної контори про визнання протиправними дій - відмовити.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду через Печерський районний суд м. Києва (а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду) - протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст судового рішення складений та підписаний суддею 20.11.2019 року

СуддяІ.В. Григоренко