Справа № 440/3711/19
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2020-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 червня 2020 р.Справа № 440/3711/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Полтавського зонального відділу військової служби правопорядку на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 року по справі № 440/3711/19

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського зонального відділу військової служби правопорядку

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 року стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Полтавського зонального відділу військової служби правопорядку на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4291,00 грн.

27.02.2020 на додаткове рішення суду Полтавським зональним відділом військової служби правопорядку подано апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2020 визнано неповажними підстави пропуску строку на подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу Полтавського зонального відділу військової служби правопорядку на додаткове рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 по справі № 44/3711/19 залишено без руху, надано 10 денний строк для подання заяви із зазначенням інших поважних підстав для поновлення строку.

На виконання вимог суду 09.06.2020 скаржником подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування клопотання зазначає про неможливість повторного звернення з апеляційною скаргою в період з 20.01.2020 (з дня отримання копії ухвали про повернення апеляційної скарги) по 27.02.2020 (по день повторного подання апеляційної скарги) через відсутність коштів для сплати судового збору, на підтвердження чого надає виписки з рахунків Державної казначейської служби України за 20.01.2020, 20.02.2020, 21.02.2020. Вказує, що незадовільний майновий стан є обставиною, яка не залежить від волі відповідача, та свідчить про наявність підстав для визнання поважними причини пропуску строку апеляційного оскарження при черговому зверненні до суду.

Розглянувши заяву, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до п. 6 ч. 5 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, у тому числі фінансовими.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду.

Як вказано вище, на підтвердження доводів викладених у заяві про поновлення строку апеляційного оскарження, відповідачем надано суду копію виписок з рахунків відповідача.

Разом з тим, відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження вчинення будь-яких дій з метою отримання коштів для сплати судового збору за подання апеляційної скарги саме у даній справі, наприклад, звернення до органу казначейської служби з обґрунтуванням необхідності оскарження судового рішення у даній справі, а також не надано доказів на підтвердження вчинення відповідних дій щодо сплати судового збору у період з 20.01.2020 (з дня отримання копії ухвали про повернення апеляційної скарги) по 27.02.2020 (по день повторного подання апеляційної скарги).

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини «... підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси…».

Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи зобов`язати діяти вчасно та в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно (у даному випадку - за рахунок платника податку у зв`язку з порушенням принципу остаточності судового рішення, прийнятого на користь такого платника податку).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

У ситуації з пропуском строків державними органами, поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору чи тимчасова відсутність таких коштів.

Відсутність бюджетного фінансування не надає суб`єкту владних повноважень право у будь-який час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» від 06.10.2015 Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним о основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Колегія суддів вказує, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Колегія суддів зазначає, що вказані скаржником причини пропуску строку оскарження не виправдовують втручання у принцип judicata, що також виключає підстави для визнання причин пропуску строку апеляційного оскарження поважними.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 10.04.2020 по справі № 826/4431/16.

Таким чином, оскільки Полтавським зональним відділом військової служби правопорядку не доведено наявність обґрунтованих підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, заява про поновлення строку на апеляційне оскарження не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Полтавського зонального відділу військової служби правопорядку про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження додаткового рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 по справі № 440/3711/19 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Русанова В.Б.
Судді Жигилій С.П. Перцова Т.С.