Справа № 160/11251/19
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2020-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 квітня 2020 року м. Дніпросправа № 160/11251/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 в адміністративній справі №160/11251/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В:

У листопаді 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, у якому просив скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 30.07.2019 року № 000043/04-36-14-10/ НОМЕР_1 в повному обсязі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення про застосування фінансових санкцій від 30.07.2019 року № 000043/04-36-14-10/ НОМЕР_1 в частині застосування штрафу на суму 10000 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 року в частині відмови задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що фактично до 11.06.2019 року позивачем не здійснювалося реалізації алкогольних напоїв, не встановлювалися відпускні ціни на продаж таких товарів. Про те, розрахункових операцій працівниками контролюючого органу щодо придбання пива не проводилося, жодних інших доказів про безпосередній продаж алкогольних напоїв до акту перевірки не надано.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено що, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) зареєстрований 14.12.1999 року виконавчим комітетом Криворізької міської ради, перебуває на податковому обліку в Криворізькій північній об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Видами господарської діяльності позивача є, зокрема: роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; роздрібна торгівля тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах.

07 червня 2019 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 у кіоску за адресою: АДРЕСА_1 .

За наслідками перевірки складено акт (№ 001466) №0291/04/36/14/РРО/ НОМЕР_2 від 10.06.2019 року, у висновку якого встановлено про порушення: п. 1, 2 ст. 3 Закону України Про застосування реєстратора розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування, постанови КМУ № 957 від 30.10.2008 р. "Про встановлення розміру мінімальних оптово відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв", ст.. 15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, п.п.20.1.6, п.п.20.1.10 п.20.1 ст.20, ст.81, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України.

Актом фактичної перевірки встановлено:

1) проведення розрахункової операції без реєстрації РРО, КОРО та без видачі відповідного розрахункового документа (на суму 37,00 грн.);

2) на реалізації в магазині знаходяться цигарки "BOND" компакт № 4 за цінами вищими від максимально роздрібних цін на тютюнові вироби встановлених виробником або імпортером таких тютюнових виробів, а саме: ціна реалізації цигарок "BOND" компакт № 4, яка вказана на пачці виробником або імпортером 34,29 грн., сума акцизного податку складає 1,71 грн.

3) на момент проведення перевірки в кіоску знаходиться на реалізації алкогольні напої, а саме: пиво "Старий Мельник" 0,5 л. за ціною 22,30 грн., пиво "Чернігівське Максимум" 0,5 л. за ціною 20,65 грн., пиво "Стелла Артуа" 0,75 л., за ціною 44,00 грн., слабоалкогольний напій "Chill" 0,5 л., за ціною 22,40 грн., без наявності ліцензії.

На підставі акту №0291/04/36/14/РРО/ НОМЕР_2 від 10.06.2019 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області відносно ФОП ОСОБА_1 прийнято рішення № 000043/04-36-14-10/ НОМЕР_1 від 30.07.2019 року про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу на суму 27000 грн. за порушення ст.ст. 11-1, 15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, утому числі: 10000 грн. роздрібна торгівля тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів; 17000 грн. роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За правилами статті 15 Закону № 481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями може здійснюватися суб`єктами підприємницької діяльності всіх форм власності виключно за наявності ліцензій.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України № 481/95-ВР передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством. Згідно абзацу 5 частини другої статті 17 вказаного Закону, до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Механізм застосування фінансових санкцій визначено Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року № 790 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 5 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону № 481/95-ВР, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790 (далі - Порядок № 790), підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є:

- акт перевірки додержання суб`єктом підприємницької діяльності встановлених законодавством вимог, обов`язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства;

- результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб`єкта підприємницької діяльності, пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

- матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до статті 70 КАС України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції), та статті 73 КАС України (в редакції, чинній на час розгляду справи в суді касаційної інстанції) встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

З аналізу вищенаведених норм Закону № 481, а також Порядків КМУ № 790 та № 481 вбачається, що підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій відповідно до вимог статей 70 КАС України є документальне підтвердження відповідачем саме факту реалізації алкогольних напоїв позивачем.

Як вбачається з матеріалів справи , до акту перевірки відповідачем не надано документальних доказів реалізації позивачем алкогольних напоїв.

Отже суд апеляційної інстанції не приймає доводи відповідача про встановлення факту роздрібної реалізації алкогольних напоїв.

До того ж, сам акт фактичної перевірки має певні недоліки, які не були усунені в процесі судового розгляду представниками відповідача. Так, Акт фактичної перевірки, який надісланий платнику податків, не зареєстрований в журналі реєстрації актів контролюючого органу, адже на ньому не проставлено у відповідних графах ні дати реєстрації ні реєстраційного номера.

Згідно з пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі "ZWIERZYСSKI v. POLAND", Арр. 34049/96, 19 June 2001 позбавлення майна, може бути виправданим, лише якщо воно відбувається в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Крім того, будь-яке втручання у право власності має відповідати критерію пропорційності.

Під час втручання необхідно дотримуватися "справедливої рівноваги" між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основних прав людини (рішення у справі CASE OF PRESSOS COMPANIA NAVIERA S.A. AND OTHERS v. BELGIUM, App. № 17849/91, 20 November 1995). Цю рівновагу буде порушено, якщо людині доведеться нести надто специфічний або надмірний тягар.

При цьому, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (рішення у справі "BEYELER v. ITALY", App. № 33202/96, 5 January 2000). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок

Крім цього, згідно з пунктом 17 рішення у справі «POLIMERKONTEYNER, TOV v. UKRAINE», Арр. 23620/05, 24 November 2016, будь-яке втручання, включаючи те, яке виникло в результаті заходів для забезпечення сплати податків, не повинно порушувати «справедливого балансу» між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення такого балансу в цілому відображається в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на зацікавлену особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 30.07.2019 року № 000043/04-36-14-10/ НОМЕР_1 в частині застосування штрафу на суму 17000 грн.

В цій частині прийняти нову постанову.

Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 30.07.2019 року № 000043/04-36-14-10/ НОМЕР_1 в частині застосування штрафу на суму 17000 грн.

Стягнути з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області () судові витрати зі сплати судового збору на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) у розмірі 483,81 за подання позовної заяви та 1152,60 за подання апеляційної скарги.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова

суддя О.М. Лукманова

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Л.А. Божко