Справа № 400/4117/19
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2020-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/4117/19
Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 лютого2020 року, (суддя Лебедєва Г.В., м. Миколаїв, повний текст рішення складений 06 лютого 2020 року) по справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» до Управління Держпраці у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И В:

22 листопада 2019 року ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови Управління Держпраці у Миколаївській області про накладення штрафу від 07.11.2019 р. №МК 1644/895/НП/АВ/СП-ФС.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року у задоволенні адміністративного позову ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» було відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити його адміністративний позов.

Так, апелянт посилається на те, що підставою для винесення оскаржуваної постанови слугувала нібито перешкода позивача у проведенні інспекційного відвідування, а саме відмовлено у допуску до проведення відвідування шляхом ненадання інформації та документів, необхідних для проведення інспекційного відвідування. 10.09.2019 року позивачем отримано повідомлення про інспекційне відвідування (невиїзне інспектування). Підставою для здійснення інспекційного відвідування зазначено наказ управління Дежпраці у Миколаївській області від 09.09.2019 року №264. Позивачем на адресу відповідача було направлено листа, в якому він просив зазначити законодавчо визначену підставу проведення перевірки, оскільки, всупереч вимогам Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877, ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» не відома підстава для проведення такого заходу. В свою чергу, відповідач знову направив позивачу вимогу про надання документів кадрового та бухгалтерського обліку, необхідних для проведення інспекційного відвідування, в якій знову не було зазначено підстав для проведення такого заходу.

Отже апелянт вважає, що постанова складена без жодної законної підстави за відсутності повноважень, з істотними порушеннями вимог чинного законодавства України, ґрунтується на недопустимих і недостовірних доказах, оскільки відповідач не мав підстав та повноважень, визначених законом для проведення інспекційного відвідування, справа щодо накладення штрафу не розглядалась у встановленому порядку. Відповідач, виходячи за межі своїх повноважень, діяв у спосіб, що не визначений законом. Таким чином, постанова №МК 1644/895/НП/АВ/СП-ФС від 07.11.2019 про накладення штрафу є незаконною.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавав.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ», суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач діяв в межах та у спосіб, визначений Порядками №509 та №823.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, ст. 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України.

Згідно з ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

За приписами ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

У відповідності до ч. 1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96 (надалі - Положення №96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який, серед іншого, реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до п. 7 Положення №96 Державна служба України з питань праці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до пп. 6 п. 4 Положення №96 відповідач здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №823 «Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю» визначено процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичних осіб (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичних осіб, які використовують найману працю, з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України від 8 вересня 2004 р. №1985-ІV (далі - Конвенція №81), Конвенцією Міжнародної організації праці №129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованої Законом України від 8 вересня 2004 р. №1986- IV, та Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Відповідно до п. 2 вказаного Порядку №823 (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, посадовими обов`язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю.

Контрольні повноваження інспектора праці підтверджується службовим посвідченням встановленої Мінсоцполітики форми, що видається Держпраці, яке інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Підстави для проведення інспекційного відвідування зазначені в п. 5 Порядку №823, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, де серед інших підстав пп. 1 п. 5 встановлено, що інспекційне відвідування проводиться за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю.

Пунктом 8 Порядку №823 передбачено, що під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення, перед підписанням акта інспекційного відвідування надати копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та внести запис про його проведення до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності).

Згідно пунктів 10, 11 Порядку №823 тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів.

Перебіг строку для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування починається з дня, наступного за днем надання об`єктом відвідування документів і пояснень, необхідних для їх проведення.

Інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно мають право:

1) під час проведення інспекційних відвідувань за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, без попереднього повідомлення о будь-якій годині доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця;

2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги;

3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування, іншим особам, що володіють необхідною інформацією, запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення;

4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів;

5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування;

6) фіксувати проведення інспекційного відвідування засобами аудіо-, фото- та відеотехніки;

7) отримувати від органів державної влади, об`єктів відвідування інформацію та/або документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування.

Вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій або витягів з документів, пояснень, доступу до всіх видів приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.

Пунктом 16 Порядку №823 передбачено, що у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування, зокрема ненадання на письмову вимогу інспектора праці інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 10 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, перевищення строків проведення інспекційного відвідування, визначених пунктом 9 цього Порядку, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування із зазначенням відповідних підстав, який у разі можливості підписується об`єктом відвідування або іншою уповноваженою ним особою.

Копія акта, зазначеного у п. 14 цього Порядку, надсилається органам, яким підпорядкований об`єкт відвідування (за наявності), для вжиття заходів з усунення перешкод і забезпечення присутності об`єкта відвідування за своїм місцезнаходженням.

При цьому колегія суддів не приймає доводи апелянта про те, що ним не отримано акт про неможливість проведення інспекційного відвідування, оскільки Порядком не встановлено необхідність направлення такого акту самому об`єкту відвідування, та орган, якому підпорядковується ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» відсутній.

Предметом оскарження у даній справі є постанова Управління Держпраці у Миколаївській області про накладення на Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль» штрафу від 07.11.2019 р. №МК 1644/895/НП/АВ/СП-ФС, прийняттю якої передувало проведення інспекційного відвідування, за результатами якого 16.09.2019 року складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування.

З матеріалів справи вбачається, що до Управління Держпраці у Миколаївській області надійшло звернення працівника ПрАТ «Миколаївської ТЕЦ» щодо порушення відносно нього трудового законодавства, у зв`язку з чим посадовою особою Управління Держпраці видано наказ на проведення інспекційного відвідування позивача.

Першим заступником начальника Управління Держпраці у Миколаївській області прийнято наказ від 09.09.2019 року №264 «Про проведення інспекційних відвідувань», яким відповідно до пп. 1 п. 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №823, на підставі звернення фізичної особи про порушення стосовно неї законодавства про працю від 05.09.2019 року №П-466-19, було доручено провести інспекційне відвідування з питань додержання законодавства про працю у ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ».

На підставі вищезазначеного наказу оформлено направлення №507 на проведення інспекційного відвідування зазначеного суб`єкта господарювання, відповідно до якого інспектору праці було доручено провести інспекційне відвідування у ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Каботажний спуск, 18 з питань додержання вимог законодавства з питань праці.

Як вбачається з направлення на проведення інспекційного відвідування №504, предметом інспекційного відвідування визначені питання: оформлення трудових відносин з найманими працівниками; додержання вимог ст. ст. 31, 105 КЗпП України; робочий час, надурочні роботи, ведення достовірного обліку виконуваної працівниками роботи та бухгалтерського обліку витрат на оплату праці; час відпочинку, надання відпусток; оплата праці, оплата праці надурочних робіт та роботи у неробочі дні.

На виконання п. 8 Порядку №823 (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) інспектор праці повідомив ПрАТ «Миколаївської ТЕЦ» про проведення інспекційного відвідування шляхом направлення відповідного повідомлення від 09.09.2019 року №306. Повідомлення отримано об`єктом відвідування, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції Підприємства на екземплярі повідомлення від 10.09.2019 року та зареєстровано за вх. №1494.

Інспектором Управління Держпраці у Миколаївській області складена вимога про надання документів від 10.09.2019 року №МК1644/895/НП, в якій визначено перелік документів кадрового та бухгалтерського обліку, необхідних для проведення інспекційного відвідування, та строк для їх надання до 14 год. 00 хв. 16.09.2019 року.

Вказану вимогу генеральний директор позивача відмовився отримувати, після чого остання була направлена до ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» поштою. Вимога про надання документів №МК 1644/895/НП від 10.09.2019 року була отримана позивачем 12.09.2019 року.

11.09.2019 року та 12.09.2019 року ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» було направлено листи відповідачу, в яких підприємство просило зазначити законодавчо визначену підставу проведення перевірки, а також вказати, яка саме перевірка буде проведена. Також, у своєму листі позивач зазначив, що якщо перевірка стосується працівника ОСОБА_1 , то 22.07.2019 року працівником ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» ОСОБА_1 було надано до Заводського районного суду м.Миколаєва позов про визнання протиправним наказу (номер провадження №2/487/2071/19) та справу призначено до судового розгляду, де відповідачем виступає ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ», а тому згідно п. 13 Порядку №823 (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) - інспекторам праці забороняється розглядати та перевіряти питання, які є предметом розгляду в суді або щодо якого набрало законної сили рішення суду, перевіряти своєчасність, правильність і повноту виконання рішень суду.

16.09.2019 року за вих.№02/4562 позивачу було надано відповідь на зазначені звернення від 11.09.2019 року №09/1314 та від 12.09.2019 року №09/1324 щодо підстав проведення перевірки, в якій зазначалось, що заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю відповідно до п. 2 Порядку №823 (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) здійснюються у формі інспекційних відвідувань, а також зазначено, що такий захід був проведений відповідно до пп. 1 п. 5 зазначеного Порядку, тобто за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю на підставі наказу Управління Держпраці у Миколаївській області від 09.09.2019 року №264 «Про проведення інспекційних відвідувань».

Також у вказаному листі містилося попередження про те, що зважаючи на ненадання підприємством документів, необхідних для проведення інспекційного відвідування, інспектором праці буде вжито заходів, передбачених п. 16 Порядку 823.

Цей лист отриманий позивачем 23.09.2019 р., що підтверджується відповідним штампом (а.с. 19-21).

Станом на 16.09.2019 року позивачем документи, визначені у вимозі про надання документів №МК1644/895/НП, до огляду та аналізу інспектору праці та/або до Управління Держпраці у Миколаївській області надані не були.

Відповідно до вимог п. 16 Порядку інспектором праці складений акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 16.09.2019 року №МК1644/895/НП/АВ у зв`язку з ненаданням для ознайомлення книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, та визначених у вимозі про надання документів від 10.09.2019 року №МК1644/895/НП.

04.10.2019 р. відповідачем було направлено повідомлення на адресу позивача про розгляд справи про накладення штрафу, яке він отримав 07.10.2019 р., у якому повідомлялося, що справа розглядатиметься у 45-денний строк, починаючи з 01.10.2019 р. шляхом дослідження матеріалів і вирішенням питання щодо наявності підстав для накладення штрафу, (а.с. 23).

07.11.2019 р. на підставі акту про неможливість проведення інспекційного відвідування від 16.09.2019 року №МК1644/895/НП/АВ Управлінням Держпраці у Миколаївській області винесено постанову про накладення штрафу №МК1644/895/НП/АВ/СП-ФС, якою на підставі абз. 6 ч. 2 ст. 265 КЗпП України на ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» накладено штраф у розмірі 12 519,00 гривень (а.с. 27-29).

Враховуючи вищевикладене суд першої інстанції правильно виходив з того, що підставою для проведення перевірки є звернення працівника ПрАТ «Миколаївської ТЕЦ» щодо порушення відносно нього трудового законодавства та наказ Управління Держпраціу Миколаївській області «Про проведення інспекційного відвідування» від 09.09.2019 року №264.

Зважаючи на ці обставини, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що перевірка проведена з дотриманням пункту 5 Порядку від 21.08.2019 року №823 (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення), оскільки в цьому пункті, який містить виключний перелік підстав для проведення перевірки, наявна така підстава для про проведення інспекційного відвідування, як звернення працівника щодо порушення відносно нього трудового законодавства.

У Законі України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877) зазначено, що спосіб та форми здійснення заходів державного нагляду (контролю) встановлюються виключно законами.

Законом у відповідній сфері, а саме, сфері законодавства про працю, який встановлює особливості здійснення нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення є Кодекс Законів про працю України, відповідно до ст. 259 якого державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

В ч. 5 ст. 2 Закону №877 наведено вичерпний перелік норм даного Закону, дотримання яких зобов`язані забезпечити Держпраці та її територіальні органи при здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, а саме: ст. 1, ст. 3, частин 1, 4, 6 - 8, абзацу 2 частини 10, частин 13 та 14 ст. 4, ч. 1 - 4 ст. 5, ч. 3 ст. 6, ч. 1 - 4 та 6 ст. 7, ст. 9, 10, 19, 20, 21, ч. 3 ст. 22 цього Закону.

Виходячи з аналізу вказаних норм суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що всі інші норми Закону, в тому числі і положення ч. 1 ст. 6 та ч. 11 ст. 7 цього Закону, не поширюються на відносини, які виникають під час здійснення заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, а тому не застосовується.

Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №823 «Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю» (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) визначено процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичних осіб (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичних осіб, які використовують найману працю, з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України від 8 вересня 2004 р. №1985-ІV Конвенцією Міжнародної організації праці №129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованої Законом України від 8 вересня 2004 р. №1986- IV, та Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Відповідно до п. 2 вказаного Порядку №823 (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Тому твердження апелянта/позивача, що Законом №877 передбачено два типи перевірок: планові та позапланові та який указує на підставі для здійснення таких заходів контролю є хибним та не відносяться до сфери законодавства про працю.

Крім того, відповідно до Порядку №823 (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) рішення про доцільність проведення відповідних заходів з підстав, визначених підпунктами 5-7 п. 5 та п. 31 цього Порядку, приймає керівник органу контролю чи його заступник.

Тобто, одержання згоди Державної служби України з питань праці та узгодження можливості проведення перевірки з Мінсоцполітики на проведення інспекційного відвідування Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю не передбачено.

Вирішуючи питання обґрунтованості твердження апелянта/позивача про те, що у вимозі відповідача від 10.09.2019 року про надання документів, не було зазначено ані підстав для проведення заходу контролю, ані виду такого заходу чи він є плановим чи позаплановим, колегія також погоджується з судом першої інстанції, який виходив з того, що Наказом Міністерства соціальної політики України від 18.08.2017 №1338 «Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування інвалідів» затверджено форми документів, що складаються за результатами проведених заходів державного контролю з питань додержання законодавства про працю.

У таких формах документів визначені виключні графи, до яких посадові особи Головних Управлінь Держпраці можуть вносити відповідну Інформацію та позначки.

Крім того, позивач відповідно до п. 8 Порядку №823 отримав повідомлення про інспекційне відвідування, в якому зазначено вид заходу, а саме - це інспекційне відвідування та зазначені підстави для здійснення такого заходу контролю, а саме - це наказ Управління Держпраці у Миколаївській області від 09.09.2019 року №264 та питання, що підлягають контролю.

Пред`явлення суб`єкту господарювання наказу Управління Держпраці у Миколаївській області «Про проведення інспекційного відвідування» перед початком здійснення заходу посадовими особами Порядком не передбачено.

Вирішуючи питання обґрунтованості твердження апелянта/позивача щодо неповідомлення його про законодавчу визначену підставу проведення перевірки, суд першої інстанції правильно встановив, що 16.09.2019 року за вих. №02/4562 відповідач надав відповідь на звернення позивача від 11.09.2019 року №09/1314 та від 12.09.2019 року №09/1324 щодо підстав проведення перевірки, в якій зазначалось, що заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю відповідно до п. 2 Порядку №823 здійснюються у формі інспекційних відвідувань, а також зазначено, що такий захід був проведений відповідно до пп. 1 п. 5 зазначеного Порядку, тобто за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю на підставі наказу Управління Держпраці у Миколаївській області від 09.09.2019 року №264 «Про проведення інспекційних відвідувань».

Разом з тим, відповідно до пп. 6 п. 13 вказаного Порядку інспекторам праці забороняється розголошувати джерело будь-якої скарги, доведеної до їх відома, на недоліки або порушення і повідомляти об`єкту відвідування або його представнику про те, що відвідування було проведено у зв`язку з отриманням такої скарги.

Крім того, відповідно до п. с) ст. 15 Конвенції №81 слід вважати абсолютно конфіденційним джерело будь-якої скарги, доведеної до їхнього відома, на недоліки або порушення правових норм і утримуватись від повідомлення роботодавцю або його представнику про те, що інспекційне відвідування було проведене у зв`язку з отриманням такої скарги.

Відповідно до Порядку №823 (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) рішення про доцільність проведення заходів щодо державного контролю за додержанням законодавства про працю приймає керівник органу контролю чи його заступник, яке оформлюється наказом.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач отримав вимогу відповідача про надання документів від 10.09.2019 року 12.09.2019 року, а строк визначений у вимозі про надання документів був визначений до 14:00 год. 16.09.2019 року.

Таким чином у ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» було достатньо часу підготувати документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування.

До того ж, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання апелянта на пп. 7 п. 12 Порядку щодо протиправності вимоги про надання оригіналів документів, з наступних підстав.

Так, відповідно до пп. 7 п. 12 Порядку №823 інспекторам праці забороняється вилучати в об`єктів відвідування оригінали їх фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, а також комп`ютери та їх частини.

Разом з тим, зі змісту вимоги про надання документів від 10.09.2019 року №МК1644/895/НП не вбачається наміру контролюючого органу саме вилучати оригінали зазначених документів. Зобов`язано надати, а не вилучити зазначений перелік документів.

Згідно з п. 11 Порядку вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій або витягів з документів, пояснень, доступу до всіх видів приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.

Отже, не виконавши вимоги інспектора про надання документів від 10.09.2019 року №МК 1644/895/НП позивачем створено перешкоду у діяльності інспектора праці при проведенні інспекційного відвідування, шляхом ненадання інспектору праці інформації та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, з чим погоджується апеляційний суд.

Так, відповідно до вимог п. 16 Порядку інспектором праці складений акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 16.09.2019 року №МК1644/895/НП/АВ у зв`язку з ненаданням для ознайомлення книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, та визначених у вимозі про надання документів від 10.09.2019 року №МК1644/895/НП, про що додатково підприємство поінформовано про складання інспектором праці акту про неможливість проведення інспекційного відвідування листом від 16.09.2019 року №02/4562, що не заперечується апелянтом/позивачем.

Пунктом 14 Порядку №823 (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) визначені права об`єкта відвідування під час проведення інспекційного відвідування та встановлені випадки коли об`єкт відвідування має право не допускати до проведення інспекційного відвідування інспекторів праці.

Вказаним Порядком не передбачено право об`єкта відвідування не допускати інспекторів праці до проведення перевірки, якщо йому було повідомлено про проведення інспекційного відвідування належним чином та відповідно до вимог Порядку №823 (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення).

Крім того, за приписами п. 16 Порядку №823 (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) встановлено, що у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених п. 11 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, перевищення строків проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, визначених пунктом 10 цього Порядку, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних підстав, який у разі можливості підписується об`єктом відвідування або іншою уповноваженою ним особою.

Враховуючи це суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність складення інспектором праці акта про неможливість проведення інспекційного відвідування від 16.09.2019 року №МК1644/895/НП/АВ.

Отже, позивачем створено перешкоду у проведенні інспекційного відвідування, чим відмовлено у допуску до проведення відвідування шляхом ненадання інформації та документів, необхідних для проведення інспекційного відвідування.

Статтею 265 КЗпП України передбачена відповідальність за порушення законодавства про працю.

Посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема, недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (надалі-Порядок №509).

Оскільки апелянтом/позивачем не допущено відповідача до проведення відвідування, на підставі абз.6 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність накладення штрафу на ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» у розмірі 12 519,00 гривень.

Щодо посилання позивача про те, що підприємству не було надіслано повідомлення із зазначенням конкретної дати та часу розгляду справи щодо вирішення питання про накладення штрафу та, відповідно, не запрошено керівника для захисту своїх прав та надання пояснень, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідно вимог п. Порядку №509 зі змінами, внесеними згідно Постанови Кабінету Міністрів України №823 від 21.08.2019 року (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення), справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах 3 - 7 п. 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах 3 - 7 п. 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Пунктом 4 вказаного Порядку встановлено, що під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах 3 - 7 п. 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Із аналізу зазначених норм вбачається, що розгляд справи проводиться без виклику суб`єкта господарювання, та лише письмово повідомляється йому про одержання документів, зазначених в абзацах 3-7 п. 2 Порядку №509.

Про одержання уповноваженою особою Управління Держпраці акту про неможливість проведення інспекційного відвідування ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» було повідомлено відповідно до вимог зазначеного Порядку, а тому твердження позивача, що Управлінням не було запрошено керівника для захисту своїх прав із зазначенням конкретної дати та часу розгляду справи щодо накладення штрафу є необґрунтованим.

Таким чином, відповідач діяв в межах та у спосіб, визначений Порядком №509 та Порядком №823 (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення).

Слід наголосити на тому, що частинами 1 та 2 статті 2 КАС України установлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень збоку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію довів та обґрунтував.

У зв`язку з цим, за результатом апеляційного розгляду даної справи колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова Управління Держпраці у Миколаївській області про накладення штрафу від 07.11.2019 р. №МК 1644/895/НП/АВ/СП-ФС щодо позивача ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права та прийнята з урахуванням усіх фактичних обставин, без порушень його прав.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ».

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов