Справа № 140/3865/19
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2020-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/3865/19 пров. № А/857/3813/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Матковської З.М., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання - Галаз Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Смокович В.І., м. Львів) у справі №140/3865/19 за адміністративним позовом Головного управління Національної поліції у Волинській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

26 грудня 2019 року Головне управління Національної поліції у Волинській області звернулося з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області в якому просило скасувати постанову про накладення штрафу ВП № 60286469 від 16 грудня 2019 року.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року позов Головного управління Національної поліції у Волинській області (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Виниченка, 11, ідентифікаційний код юридичної особи 40108604) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (43016, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Володимирська, 1) про скасування постанови задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу від 16 грудня 2019 року у виконавчому провадженні № 60286469.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржив Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права та без урахування всіх обставин справи. Тому апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у їх відсутності за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 29 листопада 2017 року звернувся до Головного управління Національної поліції у Волинській області із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності в період проходження служби. Начальник Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_2 08 грудня 2017 року затвердив висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та 11 грудня 2017 року направив до Національної поліції України заявку для виділення цільового фінансування.

Повторно розглянувши подані заявником матеріали про призначення та виплату одноразової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, що настала в період проходження служби, ГУНП у Волинській області відмовило у призначені та виплаті одноразової грошової допомоги. Відмову оформлено листом від 26 жовтня 2018 року №947/01/29-2018.

ОСОБА_1 вказану відмову оскаржив у судовому порядку. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року у справі № 140/872/19 (№ 857/6939/19) визнано протиправною відмову Головного управління Національної поліції у Волинській області у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в поліції; зобов`язано Головне Управління Національної поліції у Волинській області виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції згідно поданої заяви за вх. № 938 від 29 листопада 2017 року (арк. спр. 10-13).

На підставі вказаної постанови Волинський окружний адміністративний суд 08 жовтня 2019 року видав виконавчий лист за № 914/2019, якого ОСОБА_1 пред`явив до примусового виконання в органи виконавчої служби (арк. спр. 37, 38).

Постановою старшого державного виконавця від 11 жовтня 2019 року було відкрито виконавче провадження № 60286469 (арк. спр. 15). Вказаною постановою державний виконавець встановив боржнику ГУНП у Волинській області строк (10 робочих днів) для виконання судового рішення.

Працівниками ГУНП у Волинській області складено висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , який 25 вересня 2019 року було затверджено начальником ГУНП у Волинській області ОСОБА_2 (арк. спр. 54), а 28 жовтня 2019 року ОСОБА_1 було виплачено одноразову грошову допомогу у сумі 112 000 грн, яка була обчислена із розрахунку 70 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2017 року (арк. спр. 55).

Актом державного виконавця від 13 грудня 2019 року зафіксовано невиконання у повному обсязі рішення суду з огляду на те, що розмір одноразової грошової допомоги визначено із розрахунку 70 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2017 року, а не станом на 01 січня 2019 року.

У зв`язку із тим, що ГУНП у Волинській області рішення суду не виконало у повному обсязі, керуючись статтями 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження", старший державний виконавець відділу Гриценя Г. Г . 16 грудня 2019 року винесла постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 5 100 грн.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404).

Як визначено частиною першою статті 3 Закону № 1404 примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 26 цього ж Закону, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (частина шоста статті 26 Закону № 1404).

Як визначено частиною другою статті 63, частиною першою статті 75 Закону № 1404 у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

ВП № 60286469 відкрите 11 жовтня 2019 року за судовим рішенням, резолютивною частиною якого визнано протиправною відмову Головного управління Національної поліції у Волинській області у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в поліції; зобов`язано Головне Управління Національної поліції у Волинській області виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції згідно поданої заяви за вх. № 938 від 29 листопада 2017 року.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 11 жовтня 2019 року боржнику надано строк для його виконання - 10 робочих днів (до 28 жовтня 2019 року включно). У встановлений строк (28 жовтня 2019 року) стягувачу було виплачено одноразову грошову допомогу у сумі 112 000 грн, яка обчислена із розрахунку 70 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2017 року. УДВС ГТУЮ у Волинській області стверджує, що вимога державного виконавця про виконання судового рішення до 28 жовтня 2019 року боржником не виконана, оскільки одноразову грошову допомогу необхідно розраховувати на підставі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, станом на 01 січня 2019 року.

Предметом дослідження у судовій справі № 140/872/19 є право ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності. Наявність такого права у заявника встановлено постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року у справі, яке виникло у нього у 2017 році.

Відповідно до статті 99 Закону України "Про Національну поліцію" розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату. Розмір одноразової грошової допомоги поліцейському, якому внаслідок причин, зазначених у пункті 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію", встановлено інвалідність III групи становить 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавця під час здійснення виконавчого провадження наділено правом, зокрема, звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення.

Відповідно до статті 31 цього ж Закону, у разі, якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення відповідного рішення.

У разі якщо зміст виконавчого документа незрозумілий, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення його змісту.

Судом першої інстанції установлено, що із такими заявами виконавець або сторони виконавчого провадження до суду не звертались. Таким чином, виконавець та сторони виконавчого провадження констатували зрозумілість резолютивної частини судового рішення в адміністративній справі № 140/872/19.

Однак, у ході примусового виконання вказаного рішення між боржником та стягувачем виникли спірні правовідносини щодо способу обрахунку одноразової грошової допомоги, який впливає на її розмір.

Вказані спірні правовідносини не є предметом даного судового розгляду. У силу вимог частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративну справу не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що із резолютивної частини постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року в адміністративній справі № 140/872/19 та виконавчого листа, виданого 08 жовтня 2019 року Волинським окружним адміністративним судом на виконання вказаної постанови, не випливає, що розрахунок одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції, необхідно здійснювати із врахуванням прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, станом саме на 01 січня 2019 року.

До такого висновку державний виконавець дійшов за результатом власного тлумачення правової норми.

Суд першої інстанції не знайшов підтвердження наявності відповідного повноваження у державного виконавця серед положень Закону України «Про виконавче провадження».

Правових підстав та доказів про наявність в ГУНП у Волинській області обов`язку розраховувати одноразову грошову допомогу із врахуванням прожиткового мінімуму, станом на 01 січня 2019 року у межах розгляду даного спору суду не надано.

Суд апеляційної інстанції вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що відповідач, приймаючи оскаржену постанову про накладення на ГУНП у Волинській області штрафу за невиконання судового рішення в адміністративній справі № 140/872/19 у встановлений строк без поважних причин, діяв протиправно, без наявності відповідних повноважень, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття таких рішень, непропорційно, зокрема без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані такі рішення.

Таким чином, суд уважає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів повноти правопорушення, за яке позивача притягнуто до відповідальності у виді штрафу, а відсутність такого правопорушення у спірних правовідносинах доводить протиправність спірної постанови

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229 ч. 4, 241, 243, 272, 287, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року у справі №140/3865/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з урахуванням пункту 3 розділу VI "Прикінцевих положень" Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді З. М. Матковська
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 11 червня 2020 року.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду