Справа № 280/2433/20
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2020-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
15 червня 2020 року Справа № 280/2433/20 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації (вул. Олександрівська, буд. 48, м. Запоріжжя, 69063, )

про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації (далі - відповідач ), в якій позивач просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у встановленні статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни та зобов`язати відповідача встановити позивачу статуї інваліда війни III групи та видати посвідчення інваліда війни III групи відповідно до п. 4 ч. 2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. В лютому 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про встановлення йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачу відповідного посвідчення. Листом Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації від 14.02.2020 року № Є.0279.2 позивачу відмовлено у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни з посиланням на те, що причина інвалідності, зазначена у довідці до акту огляду МСЕК серії АВ № 1024306 від 01.04.2019 року, не відповідає вимогам ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Позивач не погоджуючись з такою відповіддю, вважаючи її такою, що порушує його гарантоване Конституцією та Законами України право, зврнувся із даною позовною заявою до суду.

Ухвалою суду від 15.04.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) у судовому засіданні 14.05.2020. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

29.04.2020 відповідачем надіслано до суду відзив на позовну заяву (вх. №20060), в якому вказано, що позивач дійсно звертався до Департаменту із заявою про встановлення йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни. За результатами розгляду звернення було встановлено, що відповідно до паспортних даних громадянин зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 проте, для листування з громадянином зазначена інша адреса, а саме: АДРЕСА_3 . З метою повного, об`єктивного і вчасно розгляду звернення, Департаментом було направлено запит до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району. За наданою інформацією було встановлено, що «гр. ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 до управління з питань встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та отримання відповідного посвідчення та інших будь-яких питань не звертався». Враховуючи, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, як це передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції та законами України, за результатами розгляду звернення позивача була надана не відмова, а обгрунтована відповідь та роз`яснення в порядку передбаченому Законом України «Про звернення громадян». Вказує, позивач з метою отримання «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни» мав звернутися до Управління соціального захисту населення Вільнянської райдержадміністрації Запорізької області. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Отже, відповідно до вищевказаних приписів КАС України, справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у межах строку, встановленого ст. 258 КАС України.

Розглянувши адміністративний позов та додані до нього матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких він ґрунтується, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 25.12.2015 року.

У період з 14.04.2015 року по 13.12.2016 року ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у складі Національної гвардії України відповідно до ст. 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що підтверджусьться послужним списком ОСОБА_1 , контрактом про проходження військової служби від 14.04.2015 року.

У період з 14.04.2015 року по 03.08.2015 року, з 18.08.2015 року по 02.11.2015 року, з 10.11.2015 року по 20.12.2015 року, з 05.01.2016 року по 14.01.2016 року, з 22.01.2016 року по 25.02.2016 року, з 14.04.2016 року по 20.04.2016 року по 05.05.2016 року позивач безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверені тету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції сектор «М» м. Маріуполь Донецької області, що підтверджується довідкою в/ч № НОМЕР_3 Національної гвардії України від 07.12.2016 року № 5768.

25.05.2015 року у складі БТР ОЗСП «Азов» позивач виконував розвідку в районі табору «Алые Паруса» с. Широкино Донецької області. Під час мінометного обстрілу отримав мінно-взривну травму та поранення лівої руки, що підтверджується поясненням старшого кулеметника БТР ОЗСП «Азов» ОСОБА_2 від 09.02.2017 року.

В період проходження військової служби позивач неодноразово звертався з метою отримання медичної допомоги до Маріупольської міської лікарні швидкої допомоги. Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Запорізькій області», Державної установи «територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області», що підтверджується виписними епікризами за 2015-2016 роки та свідоцтвом про хворобу від 20.10.2016 року № 369/3в.

Згідно свідоцтва про хворобу від 20.10.2016 року № 369/3в, виданого військово-лікарською комісією ДУ «ТМО МВС України по Київській області», позивачу встановлено наступні діагнози: «ІХС: стенокардія напруги. ФК II. шлуночкові екстрасистоли. Кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба II ст., ступінь 2. Кризовий перебіг. СН І-ІІ-А ст., ризик 3 (високий). Дисциркуляторна енцефалопатія І ст. з розсіяною неврологічною симптоматикою, церебрастенічним, цефалічним синдромами. Гіпертонічна ангіопатія сітківки обох очей. Лівосторонній вузловий зоб (клінічно - еутиреоз). Хронічний холецистит, стадія ремісії. Сечокам`яний діатез. Нефроптоз зліва. Вертеброгенна торакалгія на тлі остеохондроза хребта з м`язово-тонічним синдромом з незначним порушенням функції. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби». Зазначене також підтверджується виписними епікризами.

Наказом командира 4 бригади оперативного призначення Національної гвардії України від 13.12.2016 року № 148 ОСОБА_1 звільнений з військової служби за контрактом у запас Збройних сил України за пп. «б» (за станом здоров`я) п. 1 частини 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно виписки та довідки до акту огляду МСЕК серії АВ № 0679432 від 16.01.2017 року позивачу первинно встановлено III групу інвалідності, захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності серії АГ № 0009467 від 16.01.2017 року позивачу встановлено 30% втрати професійної працездатності, захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії АВ № 1024306 від 01.04.2019 року позивачу встановлено III групу інвалідності безстроково, захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.

03.02.2020 позивач звернувся до Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації із заявою про встановлення йому статусу інваліда війни ІІІ групи та видачу відповідного посвідчення.

Листом від 14.02.2020 року № Є.0279.2 відповідачем відмовлено позивачу у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни з посиланням на те, що висновок (довідка до акту огляду МСЕК серії АВ № 1024306 від 01.04.2019 року), не відповідає вимогам ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Не погоджуючись з діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд керується наступними мотивами.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначається нормами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі Закон № 3551-XII; тут та надалі у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).

Пунктом 4 частини другої статті 7 Закону № 3551-XII визначено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранень чи інших ушкоджень здоровя, одержаних від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях до 1 грудня 2014 року, а з 1 грудня 2014 року - на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, розташованих на лінії зіткнення, під час проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Звязок інвалідності з пораненням чи іншим ушкодженням здоровя, отриманим особами, зазначеними в цьому пункті, встановлюється для повнолітніх осіб - за висновком медико-соціальної експертизи, для осіб віком до 18 років - лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Абзацом другим пункту другого Порядку надання статусу інваліда війни особам, які отримали інвалідність внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 685 від 08.09.2015, статус особи з інвалідністю внаслідок війни надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобовязаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, поліцейським, особам рядового і начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзвязку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, інших утворених відповідно до закону військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районі антитерористичної операції у період її проведення.

Абзац перший пункту 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-XII встановлює, що учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням; його участь у проведенні антитерористичної операції засвідчена довідкою від 07.12.2016 року № 5768.

Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Підпунктом «а» пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14.08.2008 № 402 (у редакції, чинній на момент встановлення позивачу інвалідності) визначено, що постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), а також при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань.

Пунктом «д» пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14.08.2008 № 402, встановлено, що постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.

У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відмовляючи позивачу у наданні статусу інваліда війни ІІІ групи, відповідач жодним чином не обґрунтував таке рішення мотивуючи лише тим, що у довідці МСЕК встановлена причина інвалідності ОСОБА_1 "захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби". Натомість, яке саме формулювання мало зазначатися у довідці МСЕК, і чому надані документи, які підтверджують участь позивача у проведенні антитерористичної операції та отримання ним поранення в цей період, яке призвело до інвалідності, а також довідка МСЕК із зазначенням причини інвалідності «захворювання, так, повязані з проходженням військової служби» не є достатньою підставою для встановлення позивачу статусу інваліда війни відповідач суду не пояснив та не довів.

Судом враховано, що позивач безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, отримав у цей період поранення, яке в подальшому призвело до інвалідності, що і підтверджується довідкою МСЕК, а отже позивач відноситься до числа осіб з інвалідністю внаслідок війни, які визначені п. 4 ст. 7 Закону № 3551-XII.

Таким чином, дії відповідача щодо відмови у встановленні позивачу статус інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни є протиправними.

Разом з тим, згідно з приписами пункту 7 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302 (у редакції до 30.08.2018) "Посвідчення інваліда війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім`ї загиблого" видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №632 внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302 "Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни", зокрема, в абзаці 2 пункту 7 Положення №302, слова "Посвідчення інваліда війни" замінені словами "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни", а слова "органами праці та соціального захисту населення" - словами "структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення)".

Відповідно до частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

За таких обставин, для належного захисту прав позивача необхідно зобов`язати відповідача встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни ІІІ групи та видати посвідчення інваліда війни ІІІ групи відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Враховуючи викладене, позов слід задовольнити.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації (вул. Олександрівська, буд. 48, м. Запоріжжя, 69063, ) про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни.

Зобов`язати Департамент соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни III групи та видати посвідчення інваліда війни III групи відповідно до п. 4 ч. 2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

З урахуванням пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165,169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 15.06.2020.

Суддя А.В. Сіпака