Справа № 160/3470/20
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року Справа № 160/3470/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
30 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо переведення виплати позивачу пенсії за віком через підприємство поштового зв`язку;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити виплату пенсії за віком на рахунок у банку, визначений нею до моменту переведення виплати на пошту, із виплатою усієї суми недоотриманої позивачем пенсії.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що на теперішній час проживає в Канаді в м. Коквітлам.
У 2019 році відповідач припинив виплату пенсії на картку та почав виплату через відділення поштового зв`язку.
На звернення представника позивача відповідач зазначив, що для вирішення питання щодо подовження виплати пенсії через банківську установу ОСОБА_1 необхідно особисто звернутися до Покровського відділу обслуговування громадян м. Кривий Ріг (сервісний центр) та надати відповідну заяву.
Позивач стверджує, що дії відповідача порушують право позивача на отримання пенсії на банківський рахунок та створюють незручності для отримання нею пенсії, у зв`язку з необхідністю її пересилання, та є незаконними.
Ухвалою суду від 06 квітня 2020 року відкрито спрощене провадження у справі без виклику учасників справи.
06 травня 2020 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив про наступне.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Пенсія призначена з 28.01.2015 та виплачувалась через установу банку АТ «Укрексімбанк».
Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що суб`єктами солідарної системи, зокрема, є підприємства, установи, організації, що здійснюють виплату і доставку пенсій. Таким чином, виплата пенсії може проводитись підприємствами поштового зв`язку або банківськими установами.
Відповідно до статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Пенсія може виплачуватися за довіреністю, порядок оформлення і строк дії якої визначаються законом. Виплата пенсії за довіреністю здійснюється протягом усього періоду дії довіреності за умови поновлення пенсіонером заяви про виплату пенсії за довіреністю через кожний рік дії такої довіреності.
Пунктом 16 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 (зі змінами) (далі Порядок) передбачено, якщо суми пенсії та грошової допомоги одержуються за довіреністю більш як один рік або не одержуються з поточного рахунка більш як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це відповідному органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, а одержувач - подати нову заяву до органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення згідно з вимогами, визначеними в пункті 10 цього Порядку.
У разі невиконання одержувачем цієї умови орган Пенсійного фонду або орган соціального захисту населення припиняє перерахування пенсії та грошової допомоги на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку та проводить виплату через національного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України в установленому порядку.
Відділенням в м. Кривому Розі філії АТ «Укрексімбанк» в травні 2019 р. надано інформацію про наявність довгострокових доручень на отримання пенсії позивача.
Пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України №1596 від 30.08.1999 «Про затвердження Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках» вказано, що заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку.
Заяви приймаються за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання, і реєструються в установленому порядку.
Враховуючи вищезазначене, у відповідь на звернення представника позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було повідомлено, що для вирішення питання щодо подовження виплати пенсії через банківську установу, ОСОБА_1 необхідно особисто звернутися до територіального відділу обслуговування громадян (в даному випадку - Покровського відділу обслуговування громадян м. Кривий Ріг (сервісний центр)) та надати відповідну заяву.
Крім того, у відповіді №8605/1-09 представнику позивача було повідомлено, що приписами ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд.
Станом на теперішній час позивачем особисто не надано заяву про поновлення виплати пенсії, у зв`язку з чим питання здійснення виплати пенсії через банківську установу залишається невирішеним.
19 травня 2020 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначив, що відповідач зробив невірний висновок про те, що пенсія позивача отримувалася представником за довіреністю строк якої перевищував один рік.
Натомість пенсія отримувалася позивачем особисто у банкоматі в Канаді в м. Коквітлам, де позивач на теперішній час проживає, з її банківського рахунку в АТ «Укрексімбанк», що підтверджується банківською випискою.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач є громадянкою України, народилася та проживала в Україні в АДРЕСА_1 .
У 1997 році позивач виїхала з України на постійне проживання до ОСОБА_2 , а у 2015 році представник позивача звернулася до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії за віком, на що отримала відмову.
Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.11.2015 р. по справі №212/3315/15-а, що набрала законної сили 25.12.2015 р., визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком, визнано нечинним рішення комісії по розгляду питань, пов`язаних з призначенням та виплатою пенсії від 26 червня 2015 року №11, яким відмовлено в призначенні пенсії позивачу, зобов`язано відповідача призначити позивачу пенсію за віком з дня звернення - з 28 січня 2015 року.
Таким чином, позивач перебуває у відповідача на обліку як пенсіонерка та до серпня 2019 року позивач отримувала пенсію на рахунок у відділенні в м. Кривому Розі філії АТ «Укрексімбанк».
На теперішній час позивач проживає в Канаді в м. Коквітлам.
У липні 2019 року, у зв`язку із закінченням строку дії пенсійної карти позивача, її представник, яка діяла на підставі довіреності б/н від 05.10.2014 р., звернулася до відділення в м. Кривому Розі філії АТ «Укрексімбанк» та отримала нову картку на ім`я позивача, яку направила останній у Канаду.
15.07.2019 р. позивач, перебуваючи у м. Ванкувер (Канада), у присутності Почесного консула України та нотаріуса у Канаді, ОСОБА_3 Гуцуляра, підписала нову довіреність на ім`я представника, яку направила представнику поштою.
Проте, у серпні 2019 року позивач за допомогою банкомату виявила, що пенсію на рахунок позивача у банку відповідачем перераховано не було.
У вересні-жовтні 2019 р. представник позивача неодноразово зверталася до працівників Покровського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) для вирішення питання щодо поновлення виплати пенсії на рахунок позивача у банку, проте уповноважені особи сервісного центру, зокрема начальник відділу виплати пенсій усно пояснювали, що поновлення виплати пенсії на рахунок буде можливе лише після того, як позивач прибуде особисто до сервісного центру та складе власноручно відповідну заяву.
20.11.2019 року представником позивача відповідачу було подано заяву про поновлення виплати пенсії позивачу на рахунок у відділенні в м. Кривому Розі філії АТ «Укрексімбанк», у якій також повідомлено про те, що у 2018-2019 рр. позивач особисто отримувала пенсію в банкоматі в Канаді в м. Коквітлам, де останній час проживає, та про те, що пенсійну картку позивача було отримано представником за довіреністю від 05.10.2014 р., та додано лист банку від 11.11.2019 р., виписку з пенсійного рахунку позивача і копію нової довіреності представника від 15.07.2019 р.
Також повідомлено, що для вирішення питання щодо подовження виплати пенсії через банківську установу, ОСОБА_1 необхідно особисто звернутися до Покровського відділу обслуговування громадян м. Кривий Ріг (сервісний центр) та надати відповідну заяву.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1105-XIV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону №1105-XIV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Згідно ст. 51 Закону №1105-XIV під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Зазначені положення закону (п. 2 ч. 1 ст. 49, друге речення ст. 51) було визнано неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009р. № 25-РП/2009.
Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Як встановлено ч. 2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставами для їх обмеження.
В постанові від 12.05.2015 року по справі №21-180а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що з дня набрання чинності Рішенням №25-рп/2009 щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону №1058-ІV виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону. З цього часу управління ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне проживання за кордон.
Таким чином, із системного аналізу вказаних правових норм випливає, що позивач, яка є громадянкою України, проживаючи в Канаді, має такі ж конституційні права, як і громадяни України, що проживають на території України, в тому числі право на соціальний захист.
У відповідності до п. 6 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою КМУ від 30 серпня 1999 р. № 1596 (далі - Порядок №1596) одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.
У разі невиконання одержувачем цієї умови орган Пенсійного фонду або орган соціального захисту населення припиняє перерахування пенсії та грошової допомоги на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку та проводить виплату через національного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України в установленому порядку.
Як встановлено судом, у даному випадку пенсія отримувалася не представником за довіреністю, а отримувалася особисто позивачем в банкоматі у Канаді в м. Коквітлам, де знімалися кошти з поточного рахунку, що підтверджується випискою з поточного рахунку.
Крім того, банк повідомив відповідача лише про отримання пенсійної карти по клієнту за довіреністю №б/н від 05.10.2014 р.
Суд має зазначити, що посилання відповідача у відповіді на пункт 1.5. розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок №22-1), де передбачено, що заява про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, є безпідставним, оскільки виплата пенсії позивачу здійснювалася не за довіреністю, а отримувалася нею з поточного рахунку особисто до моменту поки відповідач не здійснив переведення пенсії через підприємство поштового зв`язку.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що підстав для припинення перерахування пенсії на поточний рахунок позивача у банку не було, а тому вказані дії відповідача є протиправними.
У зв`язку з цим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
На підставі ст. 139 КАС України суд також вважає за необхідне присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 840,8 грн.
Керуючись ст. ст. 241, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо переведення виплати ОСОБА_1 пенсії за віком через підприємство поштового зв`язку.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити виплату пенсії за віком на рахунок у банку ОСОБА_1 , визначений нею до моменту переведення виплати на пошту, із виплатою усієї суми недоотриманої ОСОБА_1 пенсії.
Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 840,80 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.М. Олійник