Справа № 580/768/20
Суддя: Позарецька С. М.
Дата ухвалення: 2020-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 580/768/20
Провадження № 2-а/711/54/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.06.2020 м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі судових засідань Осадчій А.Ю.,

за участю представника

позивача адвоката Конопатського О.О.

представника відповідача

за довіреністю Колісника Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 22.11.2017р. старшим державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №55221567 з примусового виконання постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.09.2017р. у справі №711/6621/17 про стягнення із неї на користь держави судового збору в сумі 320грн.

Позивач вважає постанову протиправною та такою, що підлягає до скасування. Так, постановою Придніпровського райсуду м. Черкаси від 18.09.2017р. у справі №711/6621/17 ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів громадян, що дорівнює 8500 грн. Також стягнуто із неї в дохід держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що дорівнює 320грн.

22.11.2017р. на виконання цього судового рішення в частині стягнення з позивача в дохід держави судового збору в сумі 320грн. прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно, про неї, як боржника, були внесені відомості до Єдиного реєстру боржників.

22.12.2017р. старшим державним виконавцем Придніпровського ВДВС прийнята постанова про повернення виконавчого документу стягувачу, на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернене стягнення.

Позивач вказує, що всупереч ч.1 ст. 28 цього Закону, ні постанова про відкриття виконавчого провадження, ні постанова від 22.12.2017р. не направлялася на адресу позивача і їй не було відомо про існування виконавчого провадження в частині стягнення з неї на користь держави судового збору в розмірі 320грн.

Між тим, під час здійснення виконавчих дій по стягненню з позивача в дохід держави штрафу в сумі 8500грн., на підставі постанови суду від 18.09.2017р., позивачеві стало відомо про існування такої постанови суду. Не погоджуючись із постановою від 18.09.2017р. у справі №711/6621/17, вона звернулася з апеляційною скаргою до апеляційного суду Черкаської області.

Постановою апеляційного суду Черкаської області від 13.02.2018р. постанову суду першої інстанції від 18.09.2017р. скасовано, а провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП.

Оскільки постанова від 18.09.2017р., на підставі якої відкрите виконавче провадження, скасована та не породжує жодних правових наслідків з моменту її ухвалення, то оскаржувана постанова відповідача є протиправною та підлягає скасуванню.

У лютому 2020 року позивач вирішила розпорядитися своїм нерухомим майном та встановила, що відомості про неї, як боржника, перебувають у Єдиному реєстрі боржників. Лише 02.03.2020р. її представником були отримані копії оскаржуваної постанови та постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві.

Порушення відповідачем прав позивача полягає у тому, що через незаконну постанову відповідача було протиправно відкрито виконавче провадження про стягнення із неї грошових коштів, обов`язку по сплаті яких вона не мала, а відомості про неї були безпідставно внесені до Єдиного реєстру боржників.

Таким чином просила, - визнати причини пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом поважними та поновити його; визнати протиправною та скасувати постанову ст. державного виконавця Придніпровського ВДВС про відкриття виконавчого провадження від 22.11.2017р. №55221567 про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави судового збору у розмірі 320грн. на підставі постанови Придніпровського райсуду м. Черкаси від 18.09.2017р. у справі №711/6621/17.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду Паламар П.Г. від 05.03.2020р. адміністративну справу №580/768/20 за позовом ОСОБА_1 до Придніпровського ВДВС про скасування постанови, направлено на розгляд Придніпровського районного суду м. Черкаси. Зазначено, що спір належить до юрисдикції Придніпровського районного суду м. Черкаси, відповідно до ч.3 ст. 27, п.1 ч.1 ст. 20, п.4 ч.1 ст. 20, ч.1 ст. 287 КАС України, оскільки виконавчий документ №711/6621/17 від 18.09.2017р. виданий Придніпровським районним судом м. Черкаси.

Дане судове рішення є таким, що набрало законної сили.

01.04.2020р. дана адміністративна справа надійшла до Придніпровського районного суду м.Черкаси.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 01.04.2020р. адміністративна справа надійшла в провадження судді Позарецької С.М.

Як передбачено частинами 1 та 2 статті 30 КАС України, спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.

Тож ухвалою суду від 06.04.2020р. прийнято, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду по суті за правилами ст.ст. 268-269, 287 КАС України. Крім того, поновлено ОСОБА_1 строк на оскарження постанови ст. державного виконавця Придніпровського ВДВС про відкриття виконавчого провадження від 22.11.2017р.

Між тим, слід зазначити, що суд не погоджується із ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 05.03.2020р. Так, відповідно до п.2 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих документів - постанов судів у справах про адміністративні правопорушення, у випадках, передбачених законом.

В даному випадку, з врахуванням викладених положень Закону, виконавчим документом була постанова Придніпровського районного суду м. Черкаси №711/6621/17 від 18.09.2017р. про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП, накладено на неї штраф у розмірі 8500грн та стягнуто з неї в дохід держави судовий збір в розмірі 320грн.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

До того ж, положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення не встановлено порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб щодо виконання судового рішення у справі про адміністративне правопорушення. При цьому, частиною першою статті 287 КАС України встановлено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Спір з приводу оскарження дій (бездіяльності), рішення державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо примусового виконання виконавчого документа, виданого судом у справі про адміністративне правопорушення, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки КУпАП не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 757/61236/16-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 824/297/18-а.

Норми щодо розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів визначені у статті 20 КАСУ. Місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті (п.4 ч.1 ст. 20 КАСУ).

Відповідно до ч.2 ст. 20 КАС України, окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Отже, дана адміністративна справа підсудна Черкаському окружному адміністративному суду, оскільки сторона виконавчого провадження ОСОБА_1 оскаржує рішення державного виконавця щодо виконання судового рішення, постановленого за нормами КУпАП. Сама по собі постанова від 18.09.2017р. вже є виконавчим документом, а також, як зазначалось вище, КУпАП не передбачає інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, а тому відсутні підстави для застосування ч.1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» та п.4 ч.1 ст. 20 КАСУ.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомила.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Конопатський О.О. повністю підтримав доводи позовної заяви та просив її задовольнити. Зазначив, що позивач дізналась про постанову суду від 18.09.2017р. лише в лютому 2018 року, коли державний виконавець почав вчиняти дії щодо виконання виконавчого документу про стягнення з неї штрафу. Тоді ОСОБА_1 подала на постанову суду від 18.09.2017р. апеляційну скаргу і постановою апеляційного суду Черкаської області 13.02.2018р. була скасована постанова суду першої інстанції. На час апеляційного розгляду їй не було відомо про те, що орган ДВС вчиняв дії по стягненню судового збору, який стягнутий постановою суду від 18.09.2017р., хоча з текстом цієї постанови вона була ознайомлена в кінці грудня 2017р. Позивач просто не звернула увагу на таке рішення суду. Крім того, вона не отримувала від державного виконавця постанову про відкриття виконавчого провадження щодо виконання судового рішення про стягнення з неї в дохід держави судового збору в розмірі 320грн. Також, вона на початку лютого 2020 року дізналась про те, що значиться як боржник у реєстрі боржників за виконавчим провадженням щодо виконання судового рішення про стягнення з неї судового збору. Лише 02.03.2020р. державний виконавець на звернення адвоката надав копію постанови про відкриття ВП від 22.11.2017р. Ця постанова є незаконною, оскільки згодом апеляційним судом була скасована постанова Придніпровського райсуду м. Черкаси від 18.09.2017р., якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, накладено штраф та стягнуто в дохід держави судовий збір. Таким чином, з часу скасування апеляційним судом постанови суду від 18.09.2017р., вона не могла бути прийнята до виконання. Тобто, на час відкриття ВП, виконавчого документу про стягнення судового збору не існувало вже з дати винесення постанови від 18.09.2017р., оскільки вона згодом була скасована апеляційним судом і тому не породжує правових наслідків. Також зазначив, що постанова про повернення виконавчого документу позивачем не оскаржувалася. Зазначив, що спосіб захисту позивачем обраний вірно, і в разі задоволення позову, будуть захищені права позивача - вона буде виключена з Єдиного реєстру боржників.

Відповідачем Придніпровським відділом ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі представника Колісника Я.І. подано відзив на позовну заяву, за яким просить відмовити у задоволенні позову, який є необгрунтованим. Зазначено, що у Придніпровському відділі ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області знаходилось ВП №55221567 за виконавчим документом №711/6621/17 про стягнення з ОСОБА_1 судового збору в сумі 320грн. Постанова про відкриття ВП винесена 22.11.2017р. і була належним чином направлена боржнику, але на даний час надати підтвердження направлення та отримання боржником постанови не є можливим, оскільки термін зберігання реєстру рекомендованої кореспонденції згідно номенклатури справ становить один рік і на даний час реєстри знищені. Крім того, за цим же виконавчим документом ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено штраф в розмірі 8500грн.

До апеляційного суду щодо оскарження постанови Придніпровського райсуду м. Черкаси від 18.09.2017р. ОСОБА_1 звернулася лише 13.02.2018р. При цьому, задовго до цього, 22.12.2017р. державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу, на підставі п.2 ст. 37 Закону «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними), ВП закрите. Вважає, що на час винесення постанови від 22.11.2017р. про відкриття ВП, жодних відомостей щодо скасування постанови від 18.09.2017р. на адресу органу ДВС не надходило. Адже скаргу на поновлення строків апеляційним судом було задоволено 13.02.2018р., тобто після завершення ВП.

Крім того, зазначено, що оскільки постанова про повернення виконавчого документу стягувачу від 22.12.2017р. не скасована, підстави для відновлення ВП та вилучення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників, відсутні. Відповідно, повторно закінчити ВП не можливо, оскільки у державного виконавця відсутні правові підстави для скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу.

В судовому засіданні представник відповідача за довіреністю Колісник Я.І. просив відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві. Крім того, зазначив, що ОСОБА_1 не подавала до Придніпровського ВДВС щодо виконання судового рішення про стягнення з неї судового збору, постанову апеляційного суду про скасування постанови суду від 18.09.2017р. Також представник зазначив, що 22.12.2017р. державний виконавець повернув виконавчий документ постанову суду від 18.09.2017р. щодо стягнення судового збору, оскільки у боржника не було виявлене майно. Оскільки виконавче провадження завершене, то підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження немає.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.09.2017р. (справа №711/6621/17) ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП, її притягнуто до адмінвідповідальності з накладенням штрафу в розмірі 8500грн. Крім того, цим же судовим рішенням стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 320грн.

Постановою старшого державного виконавця Придніпровського відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області від 22.11.2017р. відкрито виконавче провадження №55221567 щодо виконання виконавчого документу постанови №711/6621/17, виданого Придніпровським районним судом м.Черкаси 18.09.2017р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в сумі 320грн. Виконавчий документ вступив в силу 29.09.2017р.

Відповідно до супровідного листа №27877 постанова направлялась боржнику ОСОБА_1 за адресою, що вказана у виконавчому документі, але з наданої до суду представником відповідача її копії, неможливо встановити дату направлення такої постанови. Також відсутні дані про її отримання.

Постановою старшого державного виконавця Придніпровського ВДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області від 22.12.2017р. виконавчий документ повернутий стягувачу, на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення і заходи державного виконавця щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Дана постанова є чинною на час розгляду адміністративної справи і за поясненнями учасників справи, оскаржена не була.

З тексту постанови апеляційного суду Черкаської області від 13.02.2018р. (справа №711/6621/17) вбачається, що ОСОБА_1 , не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити строк апеляційного оскарження постанови від 18.09.2017р., скасувати її та закрити провадження у справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП. Зазначено, що за змістом апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначила, що із постановою від 18.09.2017р. вона ознайомилась 27.12.2017р. після ознайомлення її представника з матеріалами справи і цього ж дня подала апеляційну скаргу. Отже, постановою апеляційного суду від 13.02.2018р. було поновлено строк ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови суду від 18.09.2017р., постанову суду від 18.09.2017р. скасовано, а провадження у справі закрито, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП. Постанова набрала законної сили саме 13.02.2018р.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Як передбачено ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Враховуючи обов`язки, які повинен виконувати державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження, він зобов`язаний дотримуватись Конституції України, ЗУ «Про виконавче провадження», ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» тощо.

Як передбачено Законом України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Права і обов`язки виконавців, обов`язковість вимог виконавця визначені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, за частиною 1 цієї статті, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п.1 ч.2 ст. 18 цього Закону).

Відповідно до ч.5 ст. 26 згаданого Закону, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо, зокрема, - у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п.2 ч.1 ст. 37 Закону).

Як передбачено частиною 1 статті 13 ЗУ «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Наказом МЮУ від 02.04.2012 № 512/5 (зареєстровано в МЮУ 02.04.2012 р. за №489/20802) затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень. Пунктами 6 та 7 Інструкції визначені вимоги, зокрема до постанови. Постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови. До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами. Постанова підписується виконавцем та скріплюється печаткою. Постанова складається у необхідній кількості примірників, один з яких залишається у виконавчому провадженні, а інші надсилаються за належністю.

З`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання постанови державного виконавця від 22.11.2017р. про відкриття виконавчого провадження №55221567 незаконною та такою, що порушує права та інтереси позивача ОСОБА_1 .

Так, постанова винесена на виконання виконавчого документу - постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.09.2017р., яка набрала законної сили 29.09.2017р. та постановлена відповідно до положень КУпАП.

На думку суду, дане рішення прийняте державним виконавцем, відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» та Інструкції, затвердженої Наказом МЮУ від 02.04.2012 № 512/5.

Також слід зазначити, що Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України. Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Отже, у державного виконавця при відкритті виконавчого провадження 22.11.2017р. були всі підстави для внесення відомостей про боржника ОСОБА_1 до Єдиного реєстру боржників.

Відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів. (ч.ч. 1, 5, 7 ст. 9 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Оскільки, постановою державного виконавця від 22.12.2017р. виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», то відповідно у органу ДВС не було підстав для виключення відомостей про боржника із реєстру боржників.

Що стосується доводів позивача та її представника про те, що єдиним способом захисту прав та інтересів ОСОБА_1 , а це - необхідність виключення про неї, як боржника, відомостей з Єдиного реєстру боржників, - є скасування постанови державного виконавця від 22.11.2017р. про відкриття виконавчого провадження, оскільки, як встановлено, - вже після винесення постанови від 22.12.2017р. про повернення виконавчого документу - після поновлення апеляційним судом строку на апеляційне оскарження постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.09.2017р., 13.02.2018р. вона була скасована, - є такими, що не дають підстав для задоволення позову. Крім того, сам по собі факт неотримання ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження також не свідчить про те, що постанова від 22.11.2017р. є незаконною. При цьому, слід відмітити, що позивач не оскаржує дії та/чи бездіяльність державного виконавця в цій частині.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Під час розгляду справи, судом не встановлено факту порушення суб`єктом владних повноважень державним виконавцем Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Равтович В.А. прав та інтересів позивача ОСОБА_1 . На думку суду, державний виконавець прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження 22.11.2017р. відповідно до закону, в межах наданих повноважень, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 8, 9, 20, 77, 122, 222, 287, 227, 268-271, 228, 241-246, 294, 295 КАС України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.11.2017р., - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 295 КАС України щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст судового рішення складений 10.06.2020.

Головуючий: С. М. Позарецька