Справа № 540/820/20
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2020-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/820/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо припинення нарахування і виплати з 30.06.2018 щомісячних страхових виплат та скасувати рішення (якщо таке є) про припинення щомісячних страхових виплат та зобов`язати відповідача поновити виплату щомісячних страхових виплат;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованість по щомісячним страховим виплатам за період з 30.06.2018 по даний час;

- встановити судовий контроль за виконанням постановленого судового рішення, відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, зобов`язавши відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою від 03.03.2020 позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків. Позивач вимоги ухвали суду виконав, недоліки позовної заяви усунув.

Ухвалою від 15.04.2020 у справі відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), сторонам наданий строк для подання заяв по суті справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має право на отримання щомісячних страхових виплат у зв`язку із встановленням з 2010 року висновком МСЕК серії ДОН №085342 року 15 % стійкої втрати професійної працездатності. ОСОБА_1 перебуває на обліку в Генічеському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області, як внутрішньо переміщена особа та отримував страхові виплати до 30.06.2018. Втім, починаючи з 30.06.2018, відповідач припинив здійснення щомісячних страхових виплат. Факт виникнення заборгованості визнається відповідачем у листі від 13.02.2020. Позивач відмічає, що згідно з нормами діючого законодавства, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб є безстроковими. Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальна захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати право громадянина на одержання призначеної йому страхової виплати незалежно від того, де проживає особа, якій призначена соціальна виплата. Тобто, зміна особою місця проживання не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на отримання соціального захисту та отримання соціальних виплат. На підставі викладеного, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

05.05.2020 відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому3 заперечуєпроти задоволення позову, у зв`язку з таким. Відповідно до п. 4 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365, соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування. Крім того, згідно із ч. 10 ст. 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 № 1706 внутрішньо переміщені особи з тимчасово окупованої території мають право на отримання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за фактичним місцем проживання, перебування. Так, відповідно до довідки УПСЗН Генічеської районної державної адміністрації про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 11.12.2017 № НОМЕР_1 фактичне місце проживання ОСОБА_1 визначене: АДРЕСА_1 . Позивачу проведені всі страхові виплати включно до 30.06.2018, що підтверджується постановами та списками на перерахування і зарахування коштів до Ощадбанку. Щодо припинення ОСОБА_1 щомісячної страхової виплати з 01.07.2018 відповідач зазначає, що відповідна постанова не виносилася, оскільки виплати не проводилися, у зв`язку із закінченням строку, на який їх було призначено (постанови Генічеського відділення від 24.01.2018 та від 20.03.2018). Відповідач зауважує, що позивач покинув фактичне місце проживання (перебування), про що свідчить лист Сокологірненської сільської ради від 27.04.2020 № 09/01, за змістом якого ОСОБА_1 на території сільської ради не проживає з 30.06.2018. Крім того, згідно довідки Ощадбанку від 13.03.2020 № б/н рахунок відкритий на ім`я ОСОБА_1 заблоковано через непроходження клієнтом, внутрішньо переміщеною особою, фізичної ідентифікації у відділенні банку у встановлені строки. Натомість, факт повернення позивача до свого покинутого місця постійного проживання (зареєстроване місце проживання згідно паспорту - АДРЕСА_2 ), визнає і сам позивач у своєму позові. За твердженнями відповідача, орган, який здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо перемішеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Також, відповідно до положення ч. 1 ст. 18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Однак, у даному випадку позивач, перебуваючи на тимчасово окупованій території, не має права на отримання від відповідача страхової виплати, передбаченої Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування". На підставі викладеного, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.ст. 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 КАС України, а також інші процесуальні строки, продовжуються на строк дії такого карантину.

Таким чином, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 .

Згідно з довідкою від 11.12.2017 № , ОСОБА_1 з 11.12.2017 взятий на облік як внутрішньо переміщена особа. Місцем фактичного проживання зазначено: АДРЕСА_2 .

11.12.2019 ОСОБА_1 звернувся до Генічеського відділення управління ВД ФСС України в Херсонській області із заявою про виплату раніше призначеної страхової виплати у зв`язку з нещасним випадком на виробництві за період, в якому не проведені платежі відділенням виконавчої дирекції Фонду Харцизьке міське відділення та продовження раніше призначену страхову виплату безстроково. Виплату просить здійснювати на особовий рахунок в АТ "Ощадбанк". Одночасно позивач зобов`язався повідомляти протягом 10 календарних днів про зміну фактичного місця проживання (перебування).

Постановою Генічеського відділення УВД ФСС України в Херсонській області від 17.01.2018 № 2107/2850/11, ОСОБА_1 відповідно до його заяви від 11.12.2017 вирішено всі страхові виплати здійснювати на особовий рахунок в АТ "Ощадбанк".

Згідно з листом Слов`янського відділення УВД ФСС України в Донецькій області від 25.01.2018 № 04/08-135, ОСОБА_1 з 01.12.2018 призупинені нарахування страхових виплат потерпілим на виробництві. Період, за який кошти не виплачувалися жодним відділенням УВД ФСС України - з 01.12.2015 до 31.12.2017.

Згідно із постановами Генічеського відділення УВД ФСС України в Херсонській області від 17.01.2018 № 2107/2850/2850/15, № 2107/2850/2850/14, № 2107/2850/2850/12 потерпілому ОСОБА_1 продовжені виплати у період з 01.12.2015 до 28.02.2017 та з 01.03.2017 до 30.11.2017, 01.12.2017 до 31.12.2017, відповідно.

Також постановами Генічеського відділення УВД ФСС України в Херсонській області від 17.01.2018 № 2107/2850/2850/13, від 24.01.2018 № 2107/2850/2850/16, від 20.03.2018 №2107/2850/2850/17, позивачу призначені страхові виплати на період з 01.03.2018 до 30.06.2018 з відповідними змінами їх розміру.

Відповідно до копії списків та відомостей за зарахування страхових виплат від 14.06.2018 та платіжного доручення від 14.06.2018 № 480, ОСОБА_1 здійснені страхові виплати за червень 2018 року.

Згідно з листом Сокологірненської сільської ради від 27.04.2020 № 09/01, ОСОБА_1 на території сільради не проживає з 30.06.2018.

Також, відповідно до довідки Філії Херсонського обласного управлення АТ "Ощадбанк" від 13.03.2020 № б/н, відкритий на ім`я ОСОБА_1 рахунок станом на 13.02.2020 заблокований через не проходження клієнтом, внутрішньо переміщеною особою, фізичної ідентифікації у відділенні банку у встановлені терміни.

13.03.2020 УВД ФСС України в Херсонській області надало позивачу відповідь на звернення на Урядову гарячу лінію від 09.03.2020, повідомивши про необхідність ОСОБА_1 подати заяву про продовження страхових виплат до УВП Фонду за місцем своєї реєстрації, як внутрішньо переміщено особи. Також Фонд зазначив, що відповідно до п. 2 Порядку 365 контроль за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення шляхом відвідування не рідше, ніж один раз на шість місяців фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї. У зв`язку з чим, постанови про страхові виплати позивача винесені терміном на шість місяців (з 01.01.2018 до 30.06.2018). З метою запрошення позивача до відділення для фізичної ідентифікації працівник Генічеського відділення неодноразово телефонував ОСОБА_1 , але абонент не відповідав. Крім того, за даними ТВБВ № 10021/0148 філії - Херсонського обласного управління ВАТ "Ощадбанк" зупинені видаткові операції за поточним рахунком ОСОБА_1 внаслідок відсутності проходження фізичної ідентифікації внутрішньо переміщеною особою. Згідно з п. 4 Порядку 365 соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються, зокрема, робочими органами Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Надаючи оцінку законності відмови відповідача у виплаті позивачу страхових виплат, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Статтею 3 Конституції України гарантовано, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Положеннями статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" 1105-XIV від 23.09.1999 (далі - Закон 1105-XIV).

Статтею 3 Закону № 1105-XIV визначені принципи, на яких здійснюється соціальне страхування, зокрема законодавчого визначення умов і порядку здійснення соціального страхування; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав (пп. 1, 3 ч. 1 ст. 3).

Відповідно до частини першої статті 36 Закону № 1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Згідно зі ст. 44 Закону № 1105-XIV Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів. Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів. Фонд може затримати страхові виплати до з`ясування підстав для виплат, якщо документи про нещасний випадок оформлені з порушенням установлених вимог.

Частиною 1 ст. 47 № 1105-XIV визначено, що страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду:

1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання;

2) особам, які мають право на виплати у зв`язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них (ч. 5 ст. 47 Закону № 1105-XIV).

Виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням. Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці" (ч. 4, 7 ст. 47 Закону № 1105-XIV).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону 1105-XIV страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості.

Суд встановив, що відповідач не нараховував та не виплачує позивачеві щомісячні страхові виплати з 01.07.2018 у зв`язку з закінченням строку дії постанови від 20.03.2018 №2107/2850/2850/17 про продовження здійснення виплат з підстав фактичного проживання позивача на непідконтрольній території України.

Втім, суд відмічає, що Закон № 1105-XIV не передбачає такої підстави для припинення страхових виплат, як виїзд застрахованої особи на непідконтрольну територію України.

Пунктом третім розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону 1105-XIV встановлено, що особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Наведене визначення поняття внутрішньо переміщеної особи має описовий характер та охоплює три види конституційно-правового статусу людини (громадянин України, іноземець та особа без громадянства). З огляду на визначення, внутрішньо переміщена особа - це особа, яка: перебуває на території України на законних підставах; має право на постійне проживання в Україні; була змушена залишити або покинути своє місце проживання в результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

У порядку статті 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 7 Закону № 1706-VII, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Внутрішньо переміщені особи з тимчасово окупованої території мають право на отримання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, безпосередньо у робочих органах Фонду соціального страхування України за фактичним місцем проживання, перебування. Матеріальне забезпечення, страхові виплати призначаються за наявності необхідних документів, що підтверджують право на ці виплати, а в разі їх відсутності - за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, встановленому правлінням Фонду соціального страхування України (ч. 11 ст. 7 Закону № 1706-VII).

Отже, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково. Підстави для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб визначено положеннями статті 12 Закону № 1706-VII.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

У разі отримання інформації з Єдиної інформаційної бази даних про взяття на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, про закінчення строку дії довідки про взяття на облік, її скасування або про відмову у продовженні строку дії такої довідки робочий орган виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування) особи, яка тимчасово переміщена, припиняє нарахування і фінансування страхових виплат та страхових витрат на медичну і соціальну допомогу (абз. 3 п. 2 постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 11.12.2014 № 20 "Про затвердження Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції", чинної на час оскаржуваних правовідносин).

За приписами пункту 7-1 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509, у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб. Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці. Уповноважений орган на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб запис про скасування дії довідки.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 "Про деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" (далі - Постанова КМУ № 365) встановлено, що комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворені районними, районними у м. Києві і Севастополі державними адміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад, приймають рішення про відновлення або про відмову у відновленні соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, довідки яких недійсні на дату набрання чинності цією постановою, відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого цією постановою, за умови отримання внутрішньо переміщеною особою нової довідки відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб".

Відповідно до пункту 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365, соціальні виплати припиняються, зокрема, у разі: наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати; встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї; отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат; скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 05.11.2014 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" (далі - Постанова № 637) передбачено, що здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам відбувається за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до абз. 1 п. 1 Постанови № 637 призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509.

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області є головним територіальним органом надання адміністративних послуг, є юридичною особою, тобто тільки управління має адміністративну процесуальну дієздатність у відповідності до статті 43 КАС України.

Щодо твердження відповідача про окремий порядок нарахування та виплати спірних страхових виплат, суд зазначає наступне.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 335 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", а саме, пункт 15 викладено в такій редакції: "Орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.", а пункт 18 доповнено реченням такого змісту: "Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.".

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.06.2019 у справі №640/18720/18, що набрало законної сили визнано протиправними та не чинними пп. 2 п. 1, пп. 2 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 335 від 25.04.2018 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365" в частині, що стосується сум невиплачених пенсій.

Відтак, суд зазначає, що відповідач не може посилатися на окремий порядок Кабінету Міністрів України, визначений для виплати сум соціальних виплат, які не виплачені за минулий період та обліковуються в органі, що здійснює відповідні виплати.

За змістом статей 113, 116, 117 Конституції України, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях № 20-рп/2011 від 26.12.2011 та № 2-рп-99 від 02.03.1999 висловив позицію, згідно з якою Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

Конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Судом встановлено, що жодних змін у Закон № 1105-XIV з приводу особливостей виплати заборгованості з соціальних виплат особам, які є внутрішньо переміщеними особами, Верховною Радою не приймались.

Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

При цьому, суд зауважує, що статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права (або "інші права", як це зазначено у статті 9 Закону № 1706-VII), не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації, а тому відповідач повинен всіляко сприяти відновленню виплат, гарантованих державою внутрішньо переміщеним особам.

У порядку статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що виключає додаткові обмеження для внутрішньо переміщеної особи.

На підставі викладеного, суд зазначає, що Закон № 1105-XIV не передбачає такої підстави припинення (не продовження) внутрішньо переміщеній особі виплати щомісячних страхових виплат, пов`язаних із нещасним випадком на виробництві, як зміна фактичного місця проживання (перебування) особи.

Також варто відмітити, що відповідно до ст. 7 Закону № 1706-VI та Порядку № 365 внутрішньо переміщені особи з тимчасово окупованої території мають право на отримання страхових виплат безпосередньо у робочих органах Фонду соціального страхування України за фактичним місцем проживання, перебування.

Підтвердження фактичного місця проживання, перебування внутрішньо переміщеної особи здійснюється довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково. Підстави для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб визначено положеннями статті 12 Закону № 1706-VII, зокрема, повернення до покинутого місця постійного проживання.

Однак відповідач не надав суду доказів скасування ОСОБА_1 довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на час припинення (не продовження) здійснення страхових виплат та внесення відповідних відомостей до Єдиної інформаційної бази даних про взяття на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, що є підставою для припинення страхових виплат.

Беручи до уваги ту обставину, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 дійсна, а інших, передбачених ст. 46 Закону 1105-XIV обставин для припинення (не продовження) позивачу виплати страхових виплат відповідачем не наведено, суд вважає протиправними дії відповідача щодо припинення виплати позивачу страхових виплат, починаючи з 01.07.2018.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ").

Стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, Європейський суду з прав людини в рішенні від 26.06.2014 у справі "Суханов та Ільченко проти України" (заяви № 68385/10 та 71378/10, п. 52 рішення), а також в рішенні від 19.06.2012 у справі "Хонякіна проти Грузії" (Khoniakinav. Georgia, заява № 17767/08, п.72 рішення) зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо припинення виплати позивачу страхових коштів з 01.07.2018, порушені права позивача підлягають поновленню шляхом зобов`язання відповідача поновити виплату позивачу страхових виплат, починаючи з 01.07.2018.

Таким чином, оскільки нарахування та виплата даного виду соціальної допомоги є повноваженнями відповідача, у суду відсутні підстави для стягнення суми страхових виплат у разі, якщо уповноваженим органом таке нарахування не здійснене.

Відтак, суд відмовляє позивачу у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за не виплату страхових виплат у період з 01.07.2018 по день ухвалення рішення.

Щодо доводів позивача про блокування карткового рахунку позивача в АТ "Ощадбанк" та, відповідно, неможливості здійснити перерахування страхових коштів до моменти проходження позивачем фізичної ідентифікації, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" від 05.11.2014 № 637 (далі-Постанова № 637) виплата (продовження виплати) усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення та пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території населених пунктів, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Дія платіжних карток установлюється на строк до трьох років за умови проходження фізичної ідентифікації клієнта в установах акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" кожні шість місяців (абз. 6 п. 1 Постанови № 637)

Фізична ідентифікація клієнта, якому відкрито поточний рахунок в установі акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" проводиться, зокрема, для отримання інших соціальних виплат - кожні шість місяців із дня відкриття рахунка або з дня попередньої ідентифікації (абз. 7 п. 1 Постанови № 637).

У разі непроходження фізичної ідентифікації одержувачем соціальних виплат акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" зупиняє видаткові операції за поточним рахунком та інформує протягом одного тижня з дня їх зупинення в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису через захищені канали зв`язку про таке зупинення Міністерство соціальної політики та Міністерство фінансів (абз. 13 п. 1 Постанови № 637).

Відновлення видаткових операцій проводиться акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" з дня, що настає за днем проведення фізичної ідентифікації в установах акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (абз. 15 п. 1 Постанови № 637).

На підставі викладеного, суд зазначає, що блокування рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 не може впливати (породжувати або скасовувати) на обов`язок відповідача щодо виплати на рахунок позивача страхових коштів. Виконавча дирекція Фонду соціального страхування повинна здійснювати виплату страхових коштів, не залежно від того, чи має позивач реальну можливість скористатися та розпорядитися вказаними коштами.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням постановленого судового рішення, відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, суд зазначає, що встановлення судового контролю за виконанням постановленого судового рішення є правом суду, а не обов`язком.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірності відмови у продовженні виплати позивачу страхових виплат.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області (, 73034, м. Херсон, вул. Рєпіна, 1) щодо припинення ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) нарахування і виплати з 01.07.2018 щомісячних страхових виплат у зв`язку з нещасним випадком на виробництві.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області (, 73034, м. Херсон, вул. Рєпіна, 1) поновити виплату ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) щомісячних страхових виплат у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, починаючи з 01.07.2018.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.ст. 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 КАС України, а також інші процесуальні строки, продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя О.Й. Кисильова

кат. 112030600