Справа № 360/1743/20
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2020-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

15 червня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1743/20

Головуючий суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Гребенара Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 28 квітня 2020 року надійшов адміністративний позов адвоката Гребенара Олексія Володимировича (далі - представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі - відповідач, УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області) з такими вимогами:

1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 26 лютого 2020 року № 2014/2020 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах незалежно від віку згідно з частиною третьою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю на день звернення необхідного пільгового стажу;

2) зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до пільгового страхового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно зі статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи на шахті 71 «Індустрія» з 21 травня 1993 року по 05 липня 1993 року учнем електрослюсаря з повним робочим днем під землею; з 04 січня 1994 року по 16 травня 1994 року електрослюсарем підземним; з 14 червня 1994 року по 17 червня 1994 року електрослюсарем підземним; на орендному підприємстві по видобутку вугілля шахта 71 «Індустрія» з 28 травня 1996 року по 02 вересня 1996 року учнем прохідника; з 20 квітня 1998 року по 06 вересня 1998 року механіком, та повторно розглянути заяву позивача від 19 лютого 2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19 лютого 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку згідно з частиною третьою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за результатами розгляду якої рішенням від 26 лютого 2020 року № 2014/2020 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах незалежно від віку у зв`язку з відсутністю на день звернення необхідного пільгового стажу.

В рішенні відповідач зазначив, що пільговий стаж позивача на підземних роботах за списком робіт і професій, що мають право на пенсію незалежно від віку, складає 19 років 4 місяці 9 днів (необхідно 25 років), у тому числі роботи підземні, провідні професії 15 років 10 місяців 8 днів (необхідно 20 років). Згідно з трудовою книжкою та без надання уточнюючих довідок неможливо зарахувати до пільгового стажу наступні періоди: з 21 травня 1993 року по 05 липня 1993 року; з 04 січня 1994 року по 16 травня 1994 року; з 14 червня 1994 року по 17 червня 1994 року; з 28 травня 1996 року по 02 вересня 1996 року; з 20 квітня 1998 року по 06 вересня 1998 року у зв`язку з відсутністю повного запису в трудовій книжці, що вимагає надання уточнюючої довідки щодо підтвердження спеціального стажу, будь-яких відомостей про проведення атестації робочого місця в трудовій книжці немає. Всього без уточнюючих довідок неможливо зарахувати до спеціального стажу 1 рік 1 місяць 24 дні, в тому числі 3 місяці 5 днів провідних професій, оскільки трудовою книжкою в цих випадках підтверджується тільки загальний стаж. Відповідні відомості, які б підтверджували спеціальний стаж в трудовій книжці відсутні. Підприємства, на яких працював заявник, на цей час розміщуються на окупованій території у зв`язку з чим витребувати будь-які додаткові документи з цих підприємств у управління відсутня можливість.

Представник позивача вважає, що відповідачем необґрунтовано та з порушенням норм законодавства не здійснено зарахування до пільгового стажу позивача періодів його роботи на підземних роботах, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, та відмовлено в призначенні пенсії. Так, разом із заявою від 02 березня 2020 року позивачем надано довідки про підтвердження трудового стажу, у тому числі довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії від 20 лютого 2017 року № 351, 352, довідку про заробітну плату від 20 лютого 2017 року № 358, історичні довідки від 20 лютого 2017 року № 359, 360, копії особових карток, наказів про прийом/звільнення, проведення атестації робочих місць. Листом від 01 квітня 2020 року № 5624/02-22 відповідач повідомив, що неможливо зарахувати пільговий стаж в зв`язку з тим, що ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» втратило контроль і доступ до своїх виробничих потужностей та іншого майна, всі державні бюджетні установи, підприємства та організації повинні були бути перереєстровані на території підконтрольній Українській владі. Довідки, які видані підприємством, яке знаходиться на непідконтрольній території, є недійсним і не створюють правових наслідків і не можуть бути враховані при призначенні пенсії. Представник позивача зазначає, що враховуючи ті обставини, що склались у зв`язку з тимчасовою окупацією певних територій Луганської області, відмова відповідачем - органом державної влади, позивачу - фізичній особі, у реалізації його права на отримання пенсії з підстави видачі підтверджуючих первинних документів підприємствами, розташованими на непідконтрольній українській владі території, не є пропорційною меті, якої намагався досягти відповідач цією відмовою, та така відмова порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

Таким чином, представник позивача вважає, що до пільгового страхового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно з частиною третьою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», підлягає зарахуванню спірний періоди роботи позивача.

Ухвалою від 04 травня 2020 року позовну заяву залишено без руху (арк. спр. 44-45).

Ухвалою від 13 травня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі; визначено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (арк. спр. 50-51).

Від УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області 29травня 2020 року за вх. № 21074/2020 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав (арк. спр. 97-102).

Позивач 19 лютого 2020 року звернувся до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку згідно з частиною третьою статті 114 Закону № 1058-IV, разом з якою надано: паспорт, довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, трудову книжку, диплом про навчання, військовий квиток.

Згідно з наданою позивачем трудовою книжкою без надання уточнюючих довідок неможливо зарахувати до пільгового стажу позивача спірний період роботи через допущені недоліки у відповідних записах, відсутність будь-яких відомостей про атестацію робочого місця.

Надані позивачем уточнюючи довідки відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595 неможливо врахувати при призначенні пенсії, як такі, що видані підприємствами, що знаходяться в районах проведення антитерористичної операції, які є недійсними та не створюють правових наслідків.

Підприємства, на яких працював позивач, на цей час розміщуються на окупованій території, у зв`язку з чим відповідач не може витребувати будь-які додаткові документи з цих підприємств.

У зв`язку з відсутністю на день звернення необхідного пільгового стажу, який дає право на пенсію на пільгових умовах незалежно від віку, відповідачем прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу за заявою від 19 лютого 2020 року.

Заяву позивача від 02 березня 2020 року, направлену відповідачу поштовим відправленням, розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян» без прийняття будь-якого рішення з приводу її розгляду, оскільки Порядком № 22-1 направлення заяв про призначення пенсії поштою не передбачено.

З вищевикладених підстав відповідач вважає, що ним прийнято законне та обґрунтоване рішення, тому у суду відсутні підстави для його скасування та задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

З копій виданих на ім`я позивача паспорту громадянина України, картки платника податків, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи встановлено такі дані про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 (арк. спр. 5-6).

Позивач звернувся до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області із заявою від 19 лютого 2020 року про призначення пенсії, разом з якою надав, серед іншого, трудову книжку від 20 липня 1993 серії НОМЕР_2 , диплом про навчання від 03 червня 1994 серії НОМЕР_3 , військовий квиток від 23 червня 1994 серії НОМЕР_4 (арк. спр. 10, 14-16, 17).

Рішенням УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 26 лютого 2020 року № 2014/2020 відмовлено у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах незалежно від віку згідно з частиною третьою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю на день звернення необхідного пільгового стажу (арк. спр. 7-9).

Дослідженням змісту рішення встановлено, що згідно з трудовою книжкою від 20 липня 1993 серії НОМЕР_2 та без надання уточнюючих довідок неможливо зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди з 21 травня 1993 року по 05 липня 1993 року - 1 місяць 15 днів (у трудовій книжці відсутня дата наказу про прийняття, відсутній запис за результатами атестації робочого місця); з 04 січня 1994 року по 16 травня 1994 року - 4 місяці 13 днів (у трудовій книжці відсутня дата наказу про прийняття, мають місце некоректні записи номерів наказів, відсутній запис за результатами атестації робочого місця); з 14 червня 1994 року по 17 червня 1994 року - 4 днів (у трудовій книжці відсутній запис за результатами атестації робочого місця); з 28 травня 1996 року по 02 вересня 1996 року - 3 місяці 5 днів (у трудовій книжці відсутня інформація про фактичну кількість відпрацьованого часу в підземних умовах, за якою тарифною ставкою проводилась оплата праці за час навчання); з 20 квітня 1998 року по 06 вересня 1998 року - 4 місяці 17 днів (у трудовій книжці відсутні відомості про характер виконуваної роботи - повний робочий день, відсутній запис за результатами атестації робочого місця).

Роз`яснено ОСОБА_1 право надати в трьохмісячний термін від дати подання заяви на призначення уточнюючи довідки за періоди роботи на ДП Шахта 71 «Індустрія» та Орендному підприємстві по видобутку вугілля Шахта 71 «Індустрія».

Позивачем разом із заявою від 02 березня 2020 року направлено до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області уточнюючи довідки від 20 лютого 2017 року № № 351-360 (арк. спр. 21, 18-38).

Листом від 01 квітня 2020 року № 5624/02-22 УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області повідомлено позивачу, що через недотримання останнім вимог законодавства, заяву від 02 березня 2020 року розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян». Надані разом з заявою довідки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595 не враховані, як такі, що видані підприємством, розташованим на тимчасово неконтрольованій території. Також зазначено, що довідки видано неналежною особою, оскільки ДП «Шахта № 71 «Індустрія» перебуває в стані припинення та має особу, уповноважену представляти підприємство у правовідносинах з третіми особами. У свою чергу ВП «Шахтоуправління «Ровеньківське», яким видано довідки, є лише зберігачем документів по особовому складу ВП «Шахта № 71 «Індустрія» за період з 1963 по 2004 роки. Крім того, 30.10.2017 до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області надійшов лист ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» про втрату контролю і доступу до своїх виробничих потужностей та іншого майна, що розміщені у ум. Ровеньки Луганської області (арк. спр. 12-13).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзив учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. […].

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено, що:

- заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша);

- заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (частина друга);

- органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до частини третьої статті 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202 затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, до якого включені усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю) (пункт І Списків).

Згідно зі статтею 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок ведення трудових книжок працівників визначений Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (далі - Інструкція).

Пунктом 1.1 Інструкції визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства (пункт 1.5 Інструкції).

Пунктом 2.2 Інструкції визначено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно з пунктом 2.3 Інструкції записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) (пункт 2.4 Інструкції).

Пунктом 2.14 Інструкції визначено, що у графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства.

Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво» із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у «Класифікаторі професій».

Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Якщо працівнику в період роботи надається новий розряд, тоді про це в установленому порядку робиться відповідний запис.

Робота за сумісництвом, яка оформлена в установленому порядку, в трудовій книжці зазначається окремим порядком. Запис відомостей про роботу за сумісництвом провадиться за бажанням працівника власником або уповноваженим ним органом.

Переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийняття на роботу.

Пунктом 4.1 Інструкції визначено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 8 Порядку № 637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли і трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів про призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що уточнююча довідка може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи трудовій книжці. При цьому, значення трудової книжки як основного документу, що підтверджує пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

При цьому, оцінка рішенню відповідача на відповідність критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, надається судом виключно виходячи зі змісту такого рішення.

Так, з оскаржуваного рішення судом встановлено, що записів у трудовій книжці позивача від 20 липня 1993 серії НОМЕР_2 без уточнюючих довідок недостатньо для зарахування до пільгового стажу позивача періоди роботи з 21 травня 1993 року по 05 липня 1993 року; з 04 січня 1994 року по 16 травня 1994 року; з 14 червня 1994 року по 17 червня 1994 року; з 28 травня 1996 року по 02 вересня 1996 року; з 20 квітня 1998 року по 06 вересня 1998 року.

Дослідженням трудової книжки від 20 липня 1993 серії НОМЕР_2 встановлено, що у ній за спірний період наявні такі записи:

шахта 71 «Індустрія»

запис № 1 від 21.05.1993: прийнятий для проходження виробничої практики учнем електрослюсаря з повним робочим днем під землею, підстава - наказ № 353-к;

запис № 2 від 05.07.1993: звільнений у зв`язку із закінченням виробничої практики, підстава - наказ від 01.07.1993 № 455-к;

запис № 3 від 04.01.1994: прийнятий електрослюсарем підземним 3 розряду з повним робочим днем під землею, підстава - наказ № 873-к;

запис № 4 від 16.05.1994: звільнений за пунктом 2 статті 36 КЗпП України за закінченням строку виробничої практики, підстава - наказ від 18.05.1994 № 273-к;

запис № 5 від 14.06.1994: прийнятий електрослюсарем підземним 3 розряду з повним робочим днем під землею, підстава - наказ від 15.06.1994 № 359к;

запис № 6 від 17.06.1994: звільнений у зв`язку з призовом на військову службу, підстава - наказ від 15.06.1994 № 359к;

Орендне підприємство по видобутку вугілля шахта 71 «Індустрія»

запис № 8 від 28.05.1996: прийнятий учнем прохідника з повним робочим днем під землею, підстава - наказ від 07.05.1996 № 279к;

запис № 9 від 03.09.1996: переведений прохідником 4 розряду з повним робочим днем під землею, підстава - наказ від 04.09.1996 № 558к;

запис № 10 від 20.04.1998: переведений механіком з повним робочим днем під землею, підстава - наказ від 20.04.1998 № 270к;

запис № 11 від 07.09.1998: переведений прохідником 4 розряду з повним робочим днем під землею, підстава - наказ від 07.09.1998 № 501-к.

Дослідженням довідки ВП «Шахтоуправління Ровеньківське» ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» від 20 лютого 2017 року № 351 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що цими довідками підтверджений стаж роботи позивача, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, зокрема:

з 21.05.1993 по 05.07.1993 виконував гірничі роботи, проходив практику, займав робоче місце, отримував тарифну ставку електрослюсаря підземного за професією учня електрослюсаря підземного, що передбачена списком 1 розділом 1 підрозділом 1 пункт 1010100а, підстава постанова Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, постанова Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202;

з 04.01.1994 по 16.05.1994 виконував гірничі роботи, проходив практику, займав робоче місце, отримував тарифну ставку електрослюсаря підземного за професією електрослюсар підземний, що передбачена списком 1 розділом 1 підрозділом 1 пункт 1010100а, підстава постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, постанова Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202;

з 14.06.1994 по 17.06.1994 виконував гірничі роботи, за професією електрослюсар підземний, що передбачена списком 1 розділом 1 підрозділом 1 пункт 1010100а, підстава постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, постанова Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202 (арк. спр. 18).

На підтвердження інформації, вказаної в уточнюючій довідці від 20.02.2017 № 351 позивачем надано копію документації, що стала підставою для її видачі: особові картки форми Т-2, наказу про прийняття практикантів від 26.05.1993 № 353-к, наказу від 01.07.1993 № 455к, наказу від 31.12.1993 № 873-к, наказу від 18.05.1994 № 273к, наказу від 15.06.1994 № 359, від 22.06.1994 № 370 (арк. спр. 19-27).

Дослідженням довідки ВП «Шахтоуправління Ровеньківське» ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» від 20 лютого 2017 року № 352 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що цими довідками підтверджений стаж роботи позивача, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, зокрема:

з 28.05.1996 по 02.09.1996 виконував гірничі роботи, займав робоче місце, отримував тарифну ставку прохідника підземного, за професією учень прохідника підземного, що передбачена списком 1 розділом 1 підрозділом 1 пункт 1010100а, підстава постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, постанова Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202;

з 20.04.1998 по 06.09.1998 виконував гірничі роботи, за професією механіка підземного, що передбачена списком 1 розділом 1 підрозділом 1 пункт 1010100б, підстава постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, постанова Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202 (арк. спр. 28).

На підтвердження інформації, вказаної в уточнюючій довідці від 20.02.2017 № 352 надано копію документації, що стала підставою для її видачі: особову картку, наказ від 27.05.1996 № 320к, наказ від 25.01.1999 № 44/к (арк. спр. 29-31).

За даними історичної довідки ВП «Шахтоуправління Ровеньківське» ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» від 20.02.2017 № 360, зокрема: з 01.09.1990 шахтоуправління «Ровеньківське» ВО «Ровенькиантрацит» поділено на структурні одиниці: шахту № 71 «Індустріальну» та шахтоуправління «Ровеньківське» у відповідності з листом Міністра вугільної промисловості СРСР від 15.08.1990 № 1-21-21/239, наказу ВО «Ровенькиантрацит» від 21.08.1990 № 125, наказу по шахті № 71 «Індустрія» від 31.08.1990 № 1; з 30.04.1994 у відповідності з наказом Мінвуглепрому України від 16.04.1994 № 92 шахта № 71 «Індустрія» виведена зі складу ВО «Ровенькиантрацит» та перетворена в «Шахта № 71 «Індустрія» Мінвуглепрому України; як орендне підприємство шахта 71 «Індустрія» зареєстрована виконавчим комітетом Ради народних депутатів м. Ровеньки, свідоцтво № 205, державний реєстраційний № 327 від 31.03.1995 та згідно з договором оренди від 18.03.1995 № Д-1893; за рішенням господарського суду Луганської області від 25.01.2002 № 10/826 орендне підприємство шахта 71 «Індустрія» ліквідовано без правонаступництва на кредиторську заборгованість; у зв`язку з ліквідацією основні засоби та архівні документи по особовому складу за період з 1963 по 2004 передані для подальшого зберігання до ВП «Шахтоуправління Ровеньківське» (арк. спр. 34).

Також позивачем надано копію наказу від 10.06.1998 № 391/к про результати атестації робочих місць за умовами праці (арк. спр. 35-38).

Судом встановлено, що вищеописаними документами у повній мірі підтверджений стаж позивача, що дає йому прав на призначення пенсії на пільгових умовах згідно з частиною третьою статті 114 Закону № 1058-IV.

Що стосується тверджень відповідача щодо недоліків, допущених у трудовій книжці позивача, суд зазначає, що по перше, такі недоліки усунуті шляхом надання уточнюючих довідок та первинної документації, якою оформлено прийняття/звільнення позивача з роботи, по друге, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічна за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 754/14898/15-а та від 17 липня 2018 року у справі № 220/989/17.

Крім того, як вже вищевказано, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністров України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки» тягар відповідальності за порушення порядку ведення трудових книжок покладається на відповідальну посадову особу роботодавця, а не на працівника.

Щодо відмови у врахуванні уточнюючих довідок, виданих ВП «Шахтоуправління Ровеньківське» ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит», через те, що місцезнаходженням цього підрозділу є тимчасово неконтрольована територія, та ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» втратило контроль над своїми виробничими потужностями, що розташовані на тимчасово неконтрольованій території України, суд зазначає таке.

Так, суд звертає увагу відповідача, що уточнюючи довідки ВП «Шахтоуправління Ровеньківське» ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» видані позивачу у лютому 2017 року, тобто до отримання відповідачем листа від ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» про втрату контролю та доступу до виробничих потужностей.

ВП «Шахтоуправління Ровеньківське» ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» визначено зберігачем первинної документації орендного підприємства шахта 71 «Індустріальна», тому суд вважає, що цей підрозділ має право складати уточнюючи довідки на підставі тієї документації, яка перебуває у нього на зберіганні.

Підприємство, яке видавало довідку - ВП «Шахтоуправління Ровеньківське» ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит», створено та діє у відповідності до законодавства України.

Відповідно до відомостей, які зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит», код за , місцезнаходження юридичної особи - Луганська область, місто Сєвєродонецьк, проспект Гвардійський, будинок 30, квартира 1, має відокремлені підрозділи, зокрема ВП «Шахтоуправління Ровеньківське» ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит».

Тобто це підприємство знаходиться на підконтрольній українській владі території, а відповідач відмовляється приймати довідки, видані підприємством, яке створене та діє за законодавством України.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, б 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer V. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Враховуючи те, що рішення Європейського Суду з прав людини є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до ст. 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини».

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 22 жовтня 2018 року у справі № 235/2357/17.

Отже, документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку.

Що стосується тверджень відповідача щодо не надання позивачем доказів проведення атестації робочих місць, на яких позивач працював у спірному періоді, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача, що положення частини третьої статті 114 Закону № 1058-IV не пов`язує право особи на призначення пенсії із проведенням атестації робочих місць.

Також необхідно враховувати правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а, про те, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Суд відхиляє як безпідставні твердження відповідача про недотримання позивачем вимог Порядку № 22-1 щодо особистого подання уточнюючих довідок, оскільки пунктом 1.1 цього Порядку встановлений обов`язок особисто подати заяву про призначення пенсії. Проте, як слідує з матеріалів справи, позивачем 02 березня 2020 року подано відповідачу заяву про прийняття уточнюючих довідок разом з цими довідками, а не заяву про призначення пенсії. У свою чергу, як слідує з матеріалів справи, заява про призначення пенсії подана позивачем особисто 19 лютого 2020 року. Крім того, як слідує зі змісту заяви від 02 березня 2020 року, позивач намагався подати відповідачу уточнюючи довідки разом із заявою про призначення пенсії, однак відповідач відмовився їх приймати.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач під час обчислення пільгового стажу позивача та прийнятті рішення щодо призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах мав враховувати інформацію, наявну у довідках, яка у повній мірі узгоджується із записами у трудовій книжці позивача та первинною документацією, що стала підставою для оформлення цих довідок.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення не дотримав вимог Закону № 1058-IV, Закону № 1788-ХІІ та Порядку № 22-1 щодо прийняття рішення органом, що призначає пенсію, на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих позивачем документів, відповідно, й про невідповідність рішення відповідача принципам обґрунтованості та добросовісності рішення суб`єкта владних повноважень, дотримання яких перевіряється адміністративним судом відповідно до вимог пунктів 3, 5 частини другої статті 2 КАС України, що є підставою для скасування такого рішення.

За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Що стосується інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вищевикладені факти та обставини є безумовною підставою для задоволення позову в повному обсязі, а інші доводи не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн, що підтверджено квитанцією про сплату від 07 травня 2020 року № 30 (арк. спр. 49).

Оскільки позов підлягає задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Гребенара Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (місцезнаходження: 93404, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Шевченка, будинок 9, код за ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 26 лютого 2020 року № 2014/2020 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах незалежно від віку згідно з частиною третьою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 до пільгового страхового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно з частиною третьою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи на шахті № 71 «Індустрія» з 21 травня 1993 року по 05 липня 1993 року учнем електрослюсаря з повним робочим днем під землею; з 04 січня 1994 року по 16 травня 1994 року електрослюсарем підземним; з 14 червня 1994 року по 17 червня 1994 року електрослюсарем підземним; на орендному підприємстві шахта 71 «Індустрія» з 28 травня 1996 року по 02 вересня 1996 року учнем прохідника; з 20 квітня 1998 року по 06 вересня 1998 року механіком та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19 лютого 2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова