Справа № 569/4473/20
Суддя: Кучина Н. Г.
Дата ухвалення: 2020-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/4473/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2020 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання Добровчан К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Рівне адміністративну справу № 569/4473/20 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора УПП в Рівненській області батальйону №1 роти №1 Червача Олександра Володимировича про визнання дій протиправними, скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора УПП в Рівненській області батальйону №1 роти №1 Червача Олександра Володимировича про визнання дій протиправними, скасування постанови. Просить визнати дії інспектора роти № 1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Рівненській області Червач О.В. щодо притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними. Скасувати постанову інспектора роти № 1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Рівненській області Червач О.В. серія ЕАК №2194492 від 04.03.2020, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 1 ст.126 КУпАП.

Ухвалою Рівненського міського суду від 18.03.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

До початку судового засідання позивач надав заяву вх. №28620/20 від 15.06.2020 року про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися по невідомій суду причині, однак представник департаменту патрульної поліції надав суду відзив, в якому заперечує проти позовних вимог ОСОБА_1 та просить відмовити у задоволенні позову. В якості доказу порушення позивачем правил дорожнього руху надав суду відеозапис з нагрудної відеокамери.

Позивач у встановлені судом строки подав заперечення на відзив відповідача, вказавши, що поліцейські грубо порушили ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», оскільки останні можуть зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив ПДР. Вважає, що зупинка була безпідставна, оскільки правил дорожнього руху він не порушував, був пристебнутий ременем безпеки, а під час руху інспектор фізично не міг бачити, чи був він пристебнутий ременем безпеки, жодних доказів того, що позивач вчинив правопорушення, в постанові не зазначено. А відтак, і не мали права перевіряти наявність у нього полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до такого висновку.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2194492 від 04.03.2020 року, ОСОБА_1 04 березня 2020 року о 09 год. 53 хв. по вул. Басівкутська, 9 в м. Рівне, керуючи автомобілем VOLVO 744 номерний знак НОМЕР_1 не був пристебнутий ременем безпеки, а також не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 «г» ПДР України, та якого притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

На підставі ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

З позову вбачається, що після зупинки транспортного засобу позивач намагався пояснити поліцейському, що він був пристебнутий ременем безпеки, а після зупинки на вимогу поліцейських зупинився з дотриманням Правил дорожнього руху, відстебнув ремінь безпеки і мав намір вийти до поліцейського, який на той час підійшов до нього та звинуватив його в тому, що він керував транспортним засобом з непристебнутим ременем безпеки, хоча він не міг б визначити, чи був він пристебнутий ременем безпеки, чи ні, а тому він не порушував будь яких вимог правил дорожнього руху. Доказів зворотного відповідачем суду не представлено.

Крім того, в постанові зазначено, що позивач керував транспортним засобом не маючи поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"). Однак, позивач вважає, що не порушував ПДР, а тому поліцейський не мав права перевіряти у нього страховку.

Пунктом 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно із п.п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 2.1 "г" ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено істотні порушення самої процедури складання постанови про адміністративне правопорушення, визначені вище. Дані порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини позивача в його вчиненні.

На думку відповідача, позивач порушив ПДР України, то поліцейський відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України "Про національну поліцію" та п. 2.4 ПДР України мав би підстави вимагати у водія пред`явити документи передбачені п. 2.1 ПДР України.

Проте, у постанові фактично не зазначені підстави зупинки транспортного засобу позивача, а посилання у постанові на те, що позивач не був пристебнутий ременем безпеки, жодним чином не обумовлено правовими нормами, відсутні дані про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за дане правопорушення, яке пред`являлось позивачу перед прийняттям оскаржуваної постанови.

Отже, відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України. Вимога посадової особи відповідача до позивача про пред`явлення документів в т. ч. поліса обов`язкового страхування власника транспортного засобу є неправомірною. Відсутні належні та допустимі докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідач надав суду одночасно з відзивом доказ порушення позивачем ПДР України відео фіксацію з нагрудної відеокамери.

Водночас, позивач в поданій позовній заяві, заперечуючи проти вчинення правопорушення, зазначивши, що в оскаржуваній постанові відсутнє посилання на докази на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення ним адмінправопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, а тому оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та підлягає скасуванню.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення, однак як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення, в графі «до постанови додається» не зазначено будь-яких доказів.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судовим розглядом встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 04.03.2020 р. о 09:53 год., керуючи транспортним засобом VOLVO, державний номер НОМЕР_1 у м. Рівне по вул. Басівкутська, 9, не був пристебнутий ременем безпеки та не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 «г» ПДР України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем, в порушення ст. 283 КУпАП, не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладений у постановах Верховного Суду від 30.05.2018 р. (справа № 337/3389/16-а), від 31.01.2019 р. (справа 464/2309/17), від 13.02.2020 р. (№ 524/9716/16-а).

Із врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2194492 складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, оскільки, у разі відсутності в оскаржуваній постанові посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а постанова у справі про адміністративне правопорушення не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити.

Щодо вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови, суд вважає за необхідне зауважити на таке.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що оскільки у ч.3 ст.286 КАС України передбачено вичерпний перелік дій, які може вчинити місцевий загальний суд як адміністративний суд, за наслідками розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог позову про визнання протиправними дій інспектора роти № 1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Рівненській області Червач О.В. під час розгляду стосовно ОСОБА_1 справи про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 5, 8, 9, 20, 22, 72 - 77, 241-246, 250, 268, 269, 271, 272, 286 КАС України, ст.ст. 1, 7, 9, 222, 268, 278, 280, 283, 288 КУпАП, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора УПП в Рівненській області батальйону №1 роти №1 Червача Олександра Володимировича про визнання дій протиправними, скасування постанови - задоволити частково.

Постанову інспектора роти № 1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Рівненській області Червач О.В. серія ЕАК №2194492 від 04.03.2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 1 ст.126 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В іншій частині вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд Рівненської області в Восьмий апеляційний адміністративний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського міського суду Н.Г. Кучина