Справа № 329/80/17(2-а/329/7/2017)
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2020 року справа № 329/80/17

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П. (доповідач),

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2017 року у справі № 329/80/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Запорізької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Запорізької області (далі - відповідач) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Чернігівського районного суду Запорізької області від 15 лютого 2017 року позов задоволено:

- визнано протиправними дії та рішення Управління пенсійного фонду України в Чернігівському районі Запорізької області від 19 січня 2017 року щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на підставі довідки прокуратури Запорізької області № 18-1 від 05 січня 2017 року;

- зобов`язано Управління пенсійного фонду України в Чернігівському районі Запорізької області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії у відповідності до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (зі змінами і доповненнями в редакції від 17 січня 2002 року, що діяла на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90 % від середнього заробітку, на підставі довідки прокуратури Запорізької області № 18-1 від 05 січня 2017 року, згідно якої заробітна плата складає 9008 гривень 75 копійок, та здійснити відповідні виплати з 01 січня 2016 року.

Не погодившись з постановою суду відповідач подав апеляційну скаргу.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2017 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Запорізької області задоволено:

- постанову Чернігівського районного суду Запорізької області від 15 лютого 2017 року в адміністративній справі № 329/80/17 скасовано;

- у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Позивачем було подано заяву про перегляд за виключними обставинами постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2017 року.

Заява обґрунтована прийняттям Конституційним Судом України рішення від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019 у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19).

У запереченнях проти заяви про перегляд рішення суду за виключними обставинами відповідач просить залишити заяву позивача без задоволення. Фактично позиція відповідача полягає у тому, що на час виникнення спірних відносин між сторонами, на час розгляду справи, як редакція Закону України «Про прокуратуру» (Закон №1789-XII) так і редакція Закону України «Про прокуратуру» (Закон №1697-VІІ) не визначала право позивача на перерахунок пенсії, у зв`язку із підвищення розміру заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Відповідачем до суду подано клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №357/13414/16-а, що розглядається Верховним Судом. В обґрунтування заяви зазначено, що Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 23.01.2020 у справі №357/13414/16-а відкрито провадження про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.04.2018 у справі № 357/13414/16-а.

Колегія суддів, розглянувши подане клопотання, дійшла висновку, що воно не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.236 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зупиняє провадження у справі в разі: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під час розгляду клопотання про зупинення провадження у справі судом не встановлено, а відповідачем не наведено об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи №357/13414/16-а Верховним Судом, як і не зазначено чому справа не може бути вирішена на підставі зібраних доказів.

Також, суд вважає помилковими посилання на те, що правовідносини у даній справі та справі №357/13414/16-а є подібними, оскільки у справі №357/13414/16-а Верховний Суд буде встановлювати наявність підстав для перегляду вже ухваленого рішення за виключними обставинами, тобто правовідносини, що виникли до ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)2019.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість поданого клопотання та відсутність підстав для його задоволення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи заявника, суд приходить до висновку про те, що заява позивача про перегляд судового рішення за виключними обставинами не підлягає задоволенню з таких підстав. Підстави перегляду судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами встановлені статтею 361 КАС України, відповідно до частини 1 якої судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

За приписами пункту 1 частини 5 статті 361 КАС підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №3-209/2018 (2413/18, 2807/19) у справі за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Установлено такий порядок виконання цього Рішення:

- частина двадцята статті 86 Закону України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.

Статтею 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Конституційним Судом України в рішенні 13 грудня 2019 року вказано про втрату чинності положеннями закону саме з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 13 грудня 2019 року.

Таким чином, саме з 13 грудня 2019 року положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній його редакції.

Як свідчать матеріали справи, спір, предмет розгляду у цій справі виник у січні 2017 року, після відмови Управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Запорізької області здійснити позивачу перерахунок пенсії (а.с.15-16).

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з висновками Конституційного Суду України щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Єдиний виняток з цього правила, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України (Рішення від 13.05.1997 № 1-зп) також висловив позицію, згідно якої закріплення принципу незворотності дії нормативно-правового акта у часі на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Таким чином, суд під час розгляду справи має застосовувати той нормативно-правовий акт, який набув чинності та залишається чинним на момент виникнення та припинення відповідних спірних правовідносин.

Враховуючи те, що на час виникнення спірних відносин положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII застосовувалися з урахуванням внесених змін, відсутні підстави для застосування положень цієї норми в редакції згідно з рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року до правовідносин, що виникли в січні 2017 року.

Разом з цим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, якими передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, застосованого судом апеляційної інстанції при вирішенні цієї справи, могла бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з виключними обставинами, якщо б судове рішення, яке просить переглянути позивач, підлягало б виконанню та не було б виконане на час ухвалення Конституційним Судом України Рішення.

Проте, в цій справі постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2017 року, яку просить переглянути позивач у зв`язку з виключними обставинами, відмовлено у задоволенні його позову, відповідно, це судове рішення не підлягало виконанню.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Керуючись ст.ст. 321, 325, 328, 361, 368-369 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2017 року у справі № 329/80/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Запорізької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки визначені ст.329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак