Справа № 726/362/20
Суддя: Байцар Л. В.
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/362/20
Провадження №2-а/726/26/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2020 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Байцар Л. В., за участю секретаря Біднова Д.С., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача Александрова О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернівці за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 БУПП в Чернівецькій області Марусяка Дмитра Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови серії ДПО18 №610940 від 28.02.2020 року в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до інспектора роти №2 БУПП в Чернівецькій області Марусяка Д.В. про визнання протиправною та скасування постанови серії ДПО18 №610940 від 28.02.2020 року в справі про адміністративне правопорушення.

Позов мотивовано тим, що 28.02.2020 року поліцейським роти № 2 БУПП в Чернівецькій області Марусяком Д.В. винесена постанова серії ДПО18 №610940 про притягнення до відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП.

Зазначає, що згідно фабули даної постанови, 28.02.2020 року о 15 год. 00 хв. в м.Чернівці по вул. Маловокзальна, 2-В, водій керував ТЗ будучи позбавлений посвідчення водія, чим порушив п.2.1. а ПДР України ,чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП.

Як вбачається із постанови про адміністративне правопорушення, на момент винесення постанови, яке відбулося по вул.Маловокзальні, 2 в м. Чернівці за участю поліцейського ОСОБА_2 .., він нібито керував автомобілем будучи позбавлений права керування транспортним засобом. При цьому даним представником правоохоронного органу не були встановлені обставини кримінального чи адміністративного правопорушення, до якого він міг би бути причетний. Належні та допустимі докази керування автомобілем в справі відсутні. Із-за фактичної відсутності задокументованих правопорушень, які стали підставою для складання постанови, є логічним та очевидним те, що я керував автомобілем, як водій. Зазначає, що він автомобілем не керував, тому підстав у поліцейського ОСОБА_2 та його колег для зупинення транспортного засобу під його керуванням не було. Вчинення поліцейськими таких дій в порушення норм визначених частиною 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» є незаконними. Ігноруючи вимоги частини 2 статті 35 вказаного закону, поліцейський Марусяк Д.В. незаконно виніс постанову про керування ТЗ будучи позбавленим права керування. Також у фабулі постанови не вказано прізвище водія, який керував ТЗ і яким саме будучи позбавлений права керування.

Просить скасувати постанову серії ДПО18 №610940 від 28.02.2020 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача Александров О.П. позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити та вказали що позивач не керував транспортним засобом.

У судове засідання представник відповідача Бойчук М.Л. не з`явилася, подано відзив, в якому просить у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі, а також відеозапис події від 28.02.2020 року.

У відзиві представник відповідача вказав, що 28.02.2020 року в ході патрулювання та виконання службових обов`язків поліцейськими, в м. Чернівці, по вул. Маловокзальній, 2В було виявлено автомобіль ПЕЖО 306, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Зупинка транспортного засобу здійснена на підставі п.3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», а саме: якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення. При перевірці документів, було встановлено, що водій даного транспортного засобу позбавлений права керування Шевченківським районним судом міста Чернівці 01.10.2019 строком на 12 місяців справа № 727/9932/19. Своїми діями водій вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст. 126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановивши фактичні обставини справи, дійшов наступного.

Судом встановлено, що згідно постанови серії ДПО18 №610940, 28.02.2020 року о 15 год. 00 хв. в м.Чернівці по вул. Маловокзальна, 2-В, керував ТЗ та був зупитенний на підставі ст. 35 п.3 Закону України «Про Національну поліцію», водій керував ТЗ будучи позбавлений посвідчення водія, чим порушив п.2.1. а ПДР України ,чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

П.3 ч.1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п. 1.10. Правил дорожнього руху України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі;

Відповідно до пп. «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ч. 4 ст. 126 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Крім того, згідно з частиною 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Із дослідженого судом наданого відповідачем відеозапису неможливо встановити факт порушення Правил дорожнього руху, оскільки відеозапис починається з моменту розмови працівників поліції з позивачем на вулиці, тобто факту керування транспортним засобом не зафіксовано.

Інших доказів на підтвердження вищевказаного відповідачем суду не надано.

Дослідивши відеофайл, суд приходить до висновку, що відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме порушенням останнім пп. «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126, за якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи фактичну відсутність у справі доказів, які б підтверджували порушення позивачем Правил дорожнього руху, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову, у зв`язку з чим вимоги підлягають задоволенню шляхом скасування постанови із закриттям провадження у справі, що відповідає п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 126, 251, 258, 276, 280 КУпАП, ст. ст. 2, 6-11, 14, 72, 77, 242-246, 250, 255, 257, 262-263, 293, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 БУПП в Чернівецькій області Марусяка Дмитра Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови серії ДПО18 №610940 від 28.02.2020 року в справі про адміністративне правопорушення- задовольнити.

Визнати протиправні дії поліцейського роти №4 БУПП в Чернівецькій області, Марусяка Дмитра Васильовича, щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення від 28.02.2020р. серія ДПО №610940 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за порушення ч.4 ст. 126 КупАП.

Скасувати постанову серія ДПО №610940 від 28.02.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за порушення ч.4 ст. 126 КупАП

Провадження по справі закрити.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Л. В. Байцар