Справа № 133/865/20
Суддя: Воронюк В. А.
Дата ухвалення: 2020-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 133/865/20

Козятинський місмькрайонний суд Вінницької області

15.06.2020 року

в складі головуючого судді Воронюк В.А.

при секретарі Полонській Н.М

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Козятині справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 1 батальйону 1 роти УПП у Вінницькій області сержанта поліції Василишина Дмитра Миколайовича, Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2283679, -

встановив :

Позивач звернувся в суд із адміністративним позовом, в якому просила скасувати постанову серії ЕАК №2283679 по справі про адміністративне правопорушення від 23.03.2020 року винесену сержантом поліції Василишиним Д. М. про накладення на неї адміністративного стягнення у розмірі 340 грн. за ст. 121 ч.1 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення та закрити провадження по справі.

В обґрунтування позову зазначила, що постановою серії ЕАК №2283679 від 23.03.2020 поліцейським 1 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області сержантом поліції Василишиним Д.М. її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за порушення п. 31.4 Правил дорожнього руху, а саме за те, що вона керувала автомобілем Vw Caddi д.н. НОМЕР_1 у якого було пошкодження, зокрема відсутнє скло лівого дзеркала заднього виду.

Дану постанову вона вважає необґрунтованою, такою що, не відповідає нормам КУпАП, оскільки під час винесення постанови не дотримано вимоги ст. ст. 245,268,276,278,279,280 КУпАП.

Вважає доводи поліцейського є неправдивими та сфабрикованими, оскільки рухаючись на вищевказаному транспортному засобі, під час руху було пошкоджено ліве дзеркало заднього виду, після чого відразу, як передбачено ПДР, а саме п. 31.5 « у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місці стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил «. вона рухалася до найближчої станції технічного обслуговування, але її автомобіль був зупинений працівником поліції. Зупинившись на вимогу поліцейського, до її автомобіля підійшов працівник поліції , не назвав свою посаду та прізвище (як того вимагає п. З ст. 18 ЗУ «Про Національну поліцію»), не повідомив її причину зупинки (як того вимагає ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух» та ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію») зажадав її документи на перевірку. Вона запитала поліцейського, що сталось, на що він відповів зачекати, та відійшов від автомобіля та пішов у невідомому напрямку. Через пару хвилин підійшов інший працівник поліції (як далі стало відомо ОСОБА_2 ) та повідомив, що відносно неї буде винесена постанова за відсутність дзеркала заднього виду. Поліцейському було пояснено, що пошкодження дзеркала сталось в дорозі і дану технічну несправність не було можливості усунути на місці тому вона з пасажирами їхали до найближчої станції технічного обслуговування. Проте перевіривши у неї документи, поліцейський відійшов у невідомому напрямку та через 10 хвилин приніс заповнену постанову.

Вважає, що поліцейський Василишин Д.М. порушив вимоги ПДР, оскільки Правилами дорожнього руху передбачено вичерпний перелік технічних несправностей транспортного засобу, за якими заборонений подальший рух транспортного засобу, а відсутність дзеркала не є забороною руху автомобіля до станції технічного обслуговування. Крім того , поліцейським не було висловлено на її адресу обґрунтованої підозри у вчиненні правопорушення, а отже перевірка її документів була незаконною.

Зупиняючи транспортний засіб та перевіряючи у неї документи без законних на те підстав, поліцейський прямо порушив її право передбачене ст. 19 Конституції України відповідно до якої ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Такі дії поліцейського принизили її як громадянина України.

У законодавстві чітко вказано, що така процедура може проходити по відношенню лише до правопорушників або осіб, які підозрюються у правопорушенні. Отже, зупиняючи автомобіль та перевіряючи документи, поліцейський відніс її до категорії саме цих осіб, хоча вона законів не порушувала. Перед складанням постанови поліцейський не роз`яснив її права. Дізнавшись про намір скласти постанову, вона поліцейському відразу (до її складання) заявила, що хоче внести клопотання про відкладення слухання в зв`язку з необхідністю звернення за юридичною допомогою. Однак поліцейський на це не зважив.

Відеозапис, з яким відповідач не дав можливості ознайомитись на підтвердження факту порушення нею правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова від 23 березня 2020 року серії ЕАК№2283679 про притягнення її до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Враховуючи те, що при винесенні постанови серії ЕАК 2283679 від 23.03.2020 поліцейський припустився порушень порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності, невірно оцінив підстави для притягнення до адміністративної відповідальності, тому зазначена постанова підлягає скасуванню, оскільки в її діях будь-які протиправні дії відсутні, а отже відсутній склад адміністративного правопорушення.

Відповідач направив до суду відзив, в якому зазначив, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є обґрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню.

Так під час несення служби 23.03.2020 екіпажем патрульної поліції на а/д М-21 (243 км) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу ОСОБА_1 порушила п. 31.4, ПДР України, а саме: немає передбачених конструкцією транспортного засобу стекол, дзеркал заднього виду. За дане правопорушення передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП. Внаслідок цього було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача.

Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Інспектор виніс постанову за ч. 1 ст. 121КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 340 грн., відповідно до санкції статті.

Він мав всі законні підстави винести постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення. Оскільки у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП (Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015).

Отже, поліцейським як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачкою ПДР, маючи відповідні повноваження зроблено висновок про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності.

Крім того зазначає, що порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМ України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мереж, як передбачено пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію"

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Як зазначено в п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Підстав у відповідача для умисного спотворення обставин події не було.

Тому вважає, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є обґрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню.

Позивачка надіслала до суду відповідь на відзив, де зазначила, що з даною технічною несправністю, відсутністю або пошкодженням дзеркала заднього виду, що передбачає п. 31.4 Правил дорожнього руху дозволено рух транспортного засобу, якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 та 9.11 цих Правил, які були нею дотримані (увімкнення аварійної сигналізації), тобто зупинка поліцейським транспортного засобу на якому вона рухалась була незаконною, так як відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу

Твердження відповідача про роз`яснення їй прав передбачених ст. 268 КУпАП є не правдивим так, як вище вказані права їй не були роз`яснені, розгляд справи згідно ст. 279 КУпАП не було проведено, винесення постанови було на невідповідному бланку.

У даній постанові не було вказано технічний засіб, його інвентаризаційний номер, яким здійснювався відеозапис, як того вимагає ст. 283 КУпАП. А також відповідно до ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» поліція може вести відеозапис тільки в автоматичному режимі, а відео надане відповідачем, не зафіксовано автоматично тому ,що поліцейський сам вмикає та вимикає відео реєстратор, коли йому це потрібно.

Відповідач позбавив її права скористатись правовою (юридичною) допомогою згідно ст. 268 КУпАП та ст. 59 Конституції України, а також не заслухав пояснення й зауваження її та свідка (пасажира) ОСОБА_3 .

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та підтвердила обставини, зазначені вище.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що 23.03.2020 він їхав пасажиром в автомобілі Vw Caddi д.н. НОМЕР_1 за кермом якого була ОСОБА_1 На автодорозі біля блокпосту с. Махнівка їх зупинив поліцейський, не назвав причину зупинки , не представився та став вимагати у водія ОСОБА_1 документи на автомобіль та посвідчення водія. Потім прийшов інший поліцейський, назвався ОСОБА_4 та пред`явив претензію, що в автомобілі відсутнє ліве дзеркало заднього виду, хоча при зупинці автомобіля він не міг цього бачити. Поліцейський не роз`яснив права водію, а кудись відійшов, а тоді підійшов та оголосив водію постанову про накладення штрафу 340 грн. ОСОБА_1 пояснювала, що дзеркало пошкоджено було під час руху, і вони їдуть до найближчої станції техобслуговування, але поліцейський не взяв це до уваги.

Заслухавши позивача, свідка, дослідивши інші докази, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 23.03.2020 ОСОБА_1 була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1ст.121 КУпАП та на неї накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за порушення п. 31.4 Правил дорожнього руху, а саме за те, що вона 23.03.2020 о 8 год. 15 хв. на автошляху М-21 (243км) керувала автомобілем Vw Caddi д.н. НОМЕР_1 технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів , ПДР і технічної експлуатації, зокрема було відсутнє скло лівого дзеркала заднього виду.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Частиною першою статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» Порядок дорожнього руху на території України, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМ України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів. Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Згідно з п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п. 2.3 б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень розглядають справи про адміністративні правопорушення визначені в ст. 222 КУпАП , зокрема і про порушення правил дорожнього руху, правил що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, і накладати адміністративні стягнення .

Згідно з ч. ч. 2,4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції (ст. 222 КУпАП зазначено вище) та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 цієї ж статті, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 КУпАП та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Тобто по даній категорії справ протокол не складається взагалі.

За змістом пунктів 1 та 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року N 1395, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за N 1408/27853, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачена зокрема, ч.1 ст. 121 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином Відповідач мав всі законні підстави винести Постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, оскільки у даному випадку допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП (Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015).

Згідно ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах автоматичну фото- та відеотехніку, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Також слід зазначити, що згідно ст. 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими що використовуються особами, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також працюючими в автоматичному режимі, а також, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм в стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами.

Відповідно до ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи) та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, телефонах), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення.

Також в постанові Верховного суду від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 зазначено, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у тому випадку, якщо воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Із оглянутого в судовому засіданні диску відеозапису з нагрудної відеокамери поліцейського вбачається, що поліцейський Василишин Д.М. при винесені постанови про накладення адмінстягнення на ОСОБА_1 роз`яснював її права, передбачені ст. 268 КУпАП. При цьому із відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 заявляла будь-які клопотання чи надавала будь-які пояснення з приводу виявлених пошкоджень транспортного засобу поліцейським, а навпаки ігнорувала вимогу поліцейського пред`явити документи та мовчала.

Зазначений доказ суд вважає належний та допустимий, оскільки надання його передбачене ст. ст. 73, 99 КАС України.

Суд критично відноситься до пояснень свідка ОСОБА_3 , оскільки його пояснення спростовуються зазначеними вище доказами, зокрема диском відеозапису з нагрудної камери поліцейського.

Таким чином суд вважає, що твердження позивачки про порушення поліцейським Василишиним Д.М. своїх повноважень та вимог КУпАП при складанні постанови про накладення на неї адмінстягнення, є надуманими та не підтверджені жодним доказом.

Таким чином з урахуванням всіх обставин в їх сукупності суд вважає, що поліцейським як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачкою ПДР, маючи відповідні повноваження, зробив вірний висновок про притягнення позивачки ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст. ст. 73 ,99, 286 КАС України, ст. ст. 287, 288 КУпАП, суд -

ухвалив:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до поліцейського 1 батальйону 1 роти УПП у Вінницькій області сержанта поліції Василишина Дмитра Миколайовича, Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови серії ЕАК №2283679 по справі про адміністративне правопорушення.

На рішення суду може бути подано апеляцію до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя: В.А. Воронюк

Дата документу 15.06.2020