Справа № 440/1642/20
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2020-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/1642/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Костенко Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання дії протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

26.03.2020 ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області (надалі також - відповідач) про:

- визнання протиправною дії Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області щодо прийняття рішення "Про відмову у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 " щодо відмови у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 0,1697 га, кадастровий номер :01:006:0154, що перебуває у користуванні гр. ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в межах АДРЕСА_1 ;

- зобов`язання затвердити технічну документацію №52-Т із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1697 га, кадастровий номер :01:006:0154, що перебуває у користуванні гр. ОСОБА_1 , для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в межах АДРЕСА_1 , та передати у приватну власність гр. ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1697 га, кадастровий номер :01:006:0154, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована: АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтований тим, що рішенням тридцять п`ятої сесії сьомого Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 24.12.2019 позивачу відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 0,1697 га, кадастровий номер :01:006:0154, що перебуває у користуванні гр. ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в межах АДРЕСА_1 . Позивач вважає, що його необґрунтовано, із порушенням чинного законодавства України, позбавлено реалізації права власності на землю.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, витребувано докази.

05.05.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.85-93), в якому представник відповідача зазначив про безпідставність позовних вимог. Зазначив, що позивач є власником житлового будинку з господарськими дворами, що розташований на земельній ділянці державного фонду площею 0,15 га. У зв`язку з набуттям у власність нерухомості, рішенням виконавчого комітету Рокитненської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області №37 від 04.07.1996, позивачу виділена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,15 га. Разом з тим, позивачем подано на затвердження технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1697 га. Зазначає, що ОСОБА_1 збільшив площу земельної ділянки на 197 кв.м. за рахунок земель, які відповідно до частини четвертої статті 83 Земельного кодексу України не можуть передаватися у приватну власність.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до пункту 10 частини шостої статті 12, статей 257, 262 КАС України, а також в межах строку, встановленого статтею 258 цього Кодексу.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі приписів частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

На підставі договору купівлі-продажу від 04.07.1999, посвідченого державним нотаріусом Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори 04.07.1999 за №3026, ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17-18).

01.10.2018 ОСОБА_1 звернувся до ТОВ "Кременчуцька інжинірингова компанія" із заявою про розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 (а.с.74).

За заявою позивача ТОВ "Кременчуцька інжинірингова компанія" було розроблено технічну документацію №52-Т із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1697 га, кадастровий номер :01:006:0154, що перебуває у користуванні гр. ОСОБА_1 , для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в межах АДРЕСА_1 (а.с.26-54).

03.12.2019 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про затвердження технічної документації (а.с.108-110).

Рішенням тридцять п`ятої сесії сьомого Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 24.12.2019 позивачу відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 0,1697 га, кадастровий номер :01:006:0154, що перебуває у користуванні гр. ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в межах АДРЕСА_1 на підставі п.2 ст.120, п.4 ст83, п.1б ст.112 Земельного кодексу України, а саме: площа земельної ділянки не відповідає рішенню №37 Рокитненської сільської ради від 04.07.2006 про надання земельної ділянки загальною площею 0,1500 га гр. ОСОБА_1 (а.с.16).

Суд зазначає, що у вказаному рішенні відповідачем допущено описку в частині зазначення дати прийняття рішення №37 Рокитненської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, а саме вірна дата - 04.07.1996.

Не погодившись з рішенням Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 24.12.2019 "Про відмову у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 ", позивач звернувся до суду з цим позовом.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За змістом статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, зокрема, належить: розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Частиною 2 статті 78 цього Кодексу передбачено, що право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

За змістом частини першої статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина друга статті 116 ЗК України).

Згідно з частинами восьмою та дев`ятою статті 118 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Частиною чотирнадцятою статті 186 ЗК України передбачено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується: Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності; власником земельної ділянки, у разі якщо земельна ділянка перебуває у приватній власності.

Частиною шістнадцятою статті 186 ЗК України передбачено, що Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування, інші суб`єкти, визначені цією статтею, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання документації із землеустрою безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про її погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Строк дії цих висновків є необмеженим.

У розумінні частини сімнадцятої статті 186 ЗК України, підставою для відмови у погодженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Отже, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується, зокрема, органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності. Після отримання такої документації, відповідний орган зобов`язаний протягом десяти робочих днів безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про її погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Судом встановлено, що підставою для відмови у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 слугувало те, що площа земельної ділянки не відповідає рішенню №37 Рокитненської сільської ради від 04.07.1996 про надання земельної ділянки загальною площею 0,1500 га. гр. ОСОБА_1 .

Матеріали справи свідчать, що на підставі договору купівлі-продажу від 04.07.1999, посвідченого державним нотаріусом Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори 04.07.1999 за №3026, ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17-18).

Відповідно до частини другої статті 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Отже, вказане дає підставу для висновку, що при купівлі житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не набув права власності на земельну ділянку, оскільки у попереднього власника домоволодіння земельна ділянка не перебувала у приватній власності.

Рішенням Рокитненської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 04.07.1996 №37 "Про виділення земельної ділянки під купівлю житлового будинку ОСОБА_1 " виділено позивачу присадибну земельну ділянку в кількості 0,15 га біля будинку, який він купує у наслідниці померлого ОСОБА_2 в селі Рокитне Кременчуцького району Полтавської області (а.с.96).

Згідно до земельно-кадастрової книги Рокитненської сільської ради, виписки з якої наявні в матеріалах справи, за ОСОБА_1 числиться земельна ділянка комунальної власності площею 0,15 га, запис №212 (а.с.105-106).

Отже, на підставі рішення Рокитненської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 04.07.1996 №37 "Про виділення земельної ділянки під купівлю житлового будинку ОСОБА_1 " у користуванні позивача перебуває земельна ділянка площею 0,15 га.

Незважаючи на вказане, за заявою позивача, ТОВ "Кременчуцька інжинірингова компанія" було розроблено технічну документацію №52-Т із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1697 га., та подано на затвердження до Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області.

Суд зазначає, що позивачем не надано доказів звернення до Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області із клопотанням/заявою про збільшення меж земельної ділянки.

Таким чином, Омельницька сільська рада приймаючи рішення "Про відмову у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (ні місцевості) гр. ОСОБА_1 " від 24.12.2019 діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, пропорційно, своєчасно.

Згідно з ч. 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області (вул. Центральна, буд. 66, Омельник, Кременчуцький район, Полтавська область, ) про визнання дії протиправною та зобов`язання вчинити певні дії повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення, з урахуванням положень пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Г.В. Костенко