Справа № 440/588/20
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2020-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 р. Справа № 440/588/20

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Сіренко О.І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.03.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 06.03.20 року по справі № 440/588/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якій просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність щодо непроведення ОСОБА_1 індексації пенсії з порушенням вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" №1282-ХІІ від 03 липня 1991 року, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року, без врахування як базового місяця січня 2007 року та індексу споживчих цін за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2019 року;

- зобов`язати здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату індексацію пенсії за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2019 року з врахуванням як базового місяця січня 2007 року та індексу споживчих цін за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2019 року відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" №1282-ХІІ від 03 липня 1991 року, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року /а.с. 1-12/.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". У період з 01 січня 2007 року індексація його пенсії не проводилася відповідно до вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" №1282-ХІІ від 03 липня 1991 року та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року. 06 вересня 2019 року та 09 січня 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення індексації його пенсії за вислугу років. Листами ГУ ПФУ в Полтавській області №4753/Г-03 від 20 вересня 2019 року та №288/Г-02 від 22 січня 2020 року йому відмовлено у проведенні індексації пенсії, оскільки основний розмір його пенсії визначався виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. З такою відмовою позивач не погоджується та вважає, що його пенсію розраховано виходячи із грошового забезпечення військовослужбовців за відповідною посадою, а тому його пенсія підлягає індексації відповідно до статті 64 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.03.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо непроведення ОСОБА_1 індексації пенсії за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2019 року відповідно до статті 64 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" №1282-ХІІ від 03 липня 1991 року та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести індексацію пенсії ОСОБА_1 за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2019 року відповідно до статті 64 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" №1282-ХІІ від 03 липня 1991 року та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що у разі підвищення розмірів пенсій, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення (місяць підвищення пенсії - МПП), приймається за 1 або 100 відсотків (проведення подальшої індексації).

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення пенсій не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на відповідний рік» збільшувався розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

Так, відповідач зазначає, що у зв`язку з цим відбувся перерахунок пенсії ОСОБА_1 , який залежить від вищезазначеної величини, а саме доплати до пенсії (ліквідатор ЧАЕС 3 категорії), а з 05.10.2015 р. підвищення інваліда війни II групи.

Відповідно до пункту 3 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 р., до об`єктів індексації не відносяться, зокрема, соціальні виплати, які визначаються залежно від прожиткового мінімум (пенсії, обчислені з урахуванням абз. 1 частини 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", додаткова пенсія, підвищення, компенсаційні виплати, надбавки та інші доплати до пенсії, які визначаються залежно від прожиткового мінімум та ін.)

Відповідач вважає, що оскільки основний розмір пенсії гр. ОСОБА_1 , був визначений в залежності від прожиткового мінімуму для осіб, які втратти працездатність, то відповідно до визначеної законодавчої норми пенсія позивача не індексувалася.

Відповідач звертає увагу, що 01 січня 2015 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" введено в дію положення, відповідно до якого Кабінетом Міністрів України затверджується особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на 2015 рік.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 доповнено пункт 6 Порядку 1078 абзацом, відповідно до якого проведення індексації здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

До прийняття постанови Кабінету Міністрів України про особливий порядок індексації грошових доходів населення при проведенні індексації пенсій у 2015-2016 рр. застосовувалися коефіцієнти індексації та розміри прожиткових мінімумів для проведення індексації пенсій, які були встановлені у грудні 2014 року.

Відповідно до статті 4 Закону 1282 (зі змінами, що набрали чинності з 01.01.2016 відповідно до Закону України від 24.12.2015 № 911-УІІІ) індексація проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації в розмірі 103 відсотка.

Позивачу по справі у 2008, 2009, 2011, 2012, 2013, 2015, 2016, 2017, 2019 роках було проведено перерахунок пенсії у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Також у 2012 та у 2018 роках проводився перерахунок у зв`язку із зміною (підвищенням) грошового забезпечення.

Кожний із місяців у вказаних вище роках визначений місяцем підвищення пенсії для нарахування індексації, оскільки проводився перерахунок пенсії. Підстави для індексації пенсії згідно зазначених місяців підвищення пенсії та обчисленого Державним комітетом статистики індексу споживчих цін відсутні.

На думку відповідача, розмір пенсії ОСОБА_1 зростав поряд із зростанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб та у зв`язку зі зміною (підвищенням) розміру грошового забезпечення, а відтак правові підстави для індексації пенсії були відсутні.

На підставі вище викладеного, керуючись Законом України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про

індексацію грошових доходів населення» та постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» у Головного управління відсутні правові підстави для проведення індексації пенсії гр. ОСОБА_1 за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2019 року.

Також відповідач зазначає, що з 05.09.2019 року гр. ОСОБА_1 припинено виплату пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у зв`язку з переходом на пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та з 16 липня 1998 року отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених; з військової служби, та деяких інших осіб" /а.с. 15, 35-50/.

Відповідно до протоколів призначення та перерахунків пенсії ОСОБА_1 з 16 липня 1998 року, з 01 жовтня 2007 року, з 01 січня 2008 року отримував пенсію у розмірі 64% суми грошового забезпечення із урахуванням додаткової пенсії за втрату здоров`я внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (3 категорія) /а.с. 35-37/.

Відповідно до протоколу перерахунку пенсії /а.с. 38/ ОСОБА_1 з 01 жовтня 2008 року отримував пенсію у розмірі 59% грошового забезпечення у сумі 1587,25 грн із урахуванням додаткової пенсії як особи, яка приймала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під час військової служби (3 категорія). Підстава проведення перерахунку - Закон України "Про Державний бюджет України на 2008 рік".

Відповідно до протоколу перерахунку пенсії від 30 листопада 2009 року /а.с. 39/ ОСОБА_1 з 01 листопада 2009 року отримував пенсію у розмірі 59% грошового забезпечення у сумі 1587,25 грн із урахуванням додаткової пенсії як особи, яка приймала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під час військової служби (3 категорія), та підвищення соціального захисту непрацюючих. Підстава проведення перерахунку - Закон України "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати".

Відповідно до протоколу перерахунку пенсії від 29 грудня 2009 року /а.с. 40/ ОСОБА_1 з 01 січня 2010 року отримував пенсію у розмірі 59% грошового забезпечення у сумі 1587,25 грн із урахуванням додаткової пенсії як особи, яка приймала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під час військової служби (3 категорія), підвищення соціального захисту непрацюючих, та доплати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1375 від 23 грудня 2009 року "Про доповнення пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2009 р. № 1252". Підстава проведення перерахунку - постанова Кабінету Міністрів України №1375 від 23 грудня 2009 року "Про доповнення пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2009 р. № 1252".

Відповідно до протоколу перерахунку пенсії від 30 грудня 2011 року /а.с. 41/ ОСОБА_1 з 01 липня 2012 року отримував пенсію у розмірі 59% грошового забезпечення у сумі 1587,25 грн із урахуванням додаткової пенсії як особи, яка приймала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під час військової служби (3 категорія). Підстава проведення перерахунку - Закон України "Про Державний бюджет України на 2012 рік".

Відповідно до протоколу перерахунку пенсії від 26 грудня 2013 року /а.с. 42/ ОСОБА_1 з 01 січня 2013 року отримував пенсію у розмірі 59% грошового забезпечення у сумі 1587,25 грн із урахуванням додаткової пенсії як особи, яка приймала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під час військової служби (3 категорія), та підвищення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №355 від 23 квітня 2012 року. Підстава проведення перерахунку - Закон України "Про Державний бюджет України на 2013 рік".

Відповідно до протоколу перерахунку пенсії від 13 жовтня 2015 року /а.с. 43/ ОСОБА_1 з 01 вересня 2015 року отримував пенсію у розмірі 59% грошового забезпечення у сумі 1587,25 грн із урахуванням додаткової пенсії як особи, яка приймала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під час військової служби (3 категорія), та підвищення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №355 від 23 квітня 2012 року. Підстава проведення перерахунку - Закон України "Про Державний бюджет України на 2015 рік".

30 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про переведення його з одного виду пенсії на інший, а саме: з пенсії за вислугу років на пенсію по інвалідності у зв`язку зі встановленням йому 2 групи інвалідності внаслідок війни /а.с. 44/.

Згідно з протоколом №03-01-01/1692 від 15 жовтня 2015 року /а.с 45-46/ ОСОБА_1 з 05 жовтня 2015 року переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та призначено пенсію у розмірі 80% грошового забезпечення у сумі 1587,25 грн з урахуванням надбавки до пенсії як інваліду війни 2 групи, інвалідність якого настала внаслідок виконання обов`язків військової служби, підвищення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №355 від 23 квітня 2012 року та адресної допомоги.

Відповідно до протоколу перерахунку пенсії від 20 квітня 2016 року /а.с. 47/ ОСОБА_1 з 01 травня 2016 року отримував пенсію по інвалідності у розмірі 80% грошового забезпечення у сумі 1587,25 грн з урахуванням надбавки до пенсії як інваліду війни 2 групи, інвалідність якого настала внаслідок виконання обов`язків військової служби, підвищення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №355 від 23 квітня 2012 року, та адресної допомоги. Підстава проведення перерахунку - Закон України "Про Державний бюджет України на 2016 рік".

Відповідно до протоколу перерахунку пенсії від 12 квітня 2017 року /а.с. 48/ ОСОБА_1 з 01 травня 2017 року отримував пенсію по інвалідності у розмірі 80% грошового забезпечення у сумі 1587,25 грн з урахуванням надбавки до пенсії як інваліду війни 2 групи, інвалідність якого настала внаслідок виконання обов`язків військової служби, підвищення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №355 від 23 квітня 2012 року, та адресної допомоги. Підстава проведення перерахунку - Закон України "Про Державний бюджет України на 2017 рік".

Відповідно до протоколу перерахунку пенсії від листопада 2018 року /а.с. 49/ ОСОБА_1 з 01 грудня 2018 року отримував пенсію по інвалідності у розмірі 80% грошового забезпечення у сумі 5698,50 грн з урахуванням надбавки до пенсії як інваліду війни 2 групи, інвалідність якого настала внаслідок виконання обов`язків військової служби, підвищення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №355 від 23 квітня 2012 року, та адресної допомоги. Підстави проведення перерахунку - Закон України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" та постанова Кабінету Міністрів України №103.

Відповідно до протоколу перерахунку пенсії від червня 2019 року /а.с. 50/ ОСОБА_1 з 01 липня 2019 року отримував пенсію по інвалідності у розмірі 80% грошового забезпечення у сумі 5698,50 грн з урахуванням надбавки до пенсії як інваліду війни 2 групи, інвалідність якого настала внаслідок виконання обов`язків військової служби, підвищення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №355 від 23 квітня 2012 року, та адресної допомоги. Підстава проведення перерахунку - Закон України "Про Державний бюджет України на 2019 рік".

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою від 06 вересня 2019 року (вх.№4753/Г-03 від 09 вересня 2019 року) /а.с. 54/, в якій просив провести індексацію призначеної пенсії відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", починаючи 01 січня 2007 року.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №4753/Г-03 від 20 вересня 2019 року /а.с.55/ ОСОБА_1 повідомлено про те, що підстави для проведення індексації його пенсії з 01 січня 2007 року відсутні. У зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб відбувався перерахунок складових його пенсії, які залежать від такого прожиткового мінімуму, а саме: додаткової пенсії ЧАЕС 3 категорії, а з 05 жовтня 2015 року - підвищення до пенсії інваліда війни 2 групи. А оскільки розмір його пенсії був визначений в залежності від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, його пенсія не відноситься до об`єктів індексації відповідно до пункту 3 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року.

ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою від 09 січня 2020 року (вх.№288/Г-02 від 14 січня 2020 року) /а.с. 52/, в якій просив провести індексацію призначеної пенсії відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", починаючи 01 січня 2007 року.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №288/Г-02 від 22 січня 2020 року /а.с.53/ ОСОБА_1 повідомлено про те, що вичерпні роз`яснення йому уже надавалися листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №4753/Г-03 від 20 вересня 2019 року.

Не погодившись із бездіяльністю відповідача щодо непроведення індексації пенсії відповідно до вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" №1282-ХІІ від 03 липня 1991 року та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року, за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2019 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки з 01 січня 2007 року на відповідача покладено обов`язок щодо перерахунку пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та відповідно проведення її індексації, отже відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо непроведення ОСОБА_1 індексації пенсії за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2019 року відповідно до статті 64 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" №1282-ХІІ від 03 липня 1991 року та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03 липня 1991 року №1282-XII /далі - Закон №1282-XII/ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі пенсії.

Соціальні виплати, що мають цільовий і разовий характер (допомога при народженні дитини, допомога на поховання, матеріальна допомога, одноразова допомога при виході на пенсію тощо), а також допомога у зв`язку з вагітністю і пологами індексації не підлягають. Підтримка купівельної спроможності провадиться шляхом підвищення розміру зазначених виплат.

Підтримка купівельної спроможності соціальних виплат, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму, здійснюється шляхом перегляду їх розміру у зв`язку із зростанням прожиткового мінімуму відповідно до законодавства.

Індексація пенсій здійснюється шляхом їх підвищення відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно до статті 64 Закону №2262-ХІІ призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей пенсії підвищуються відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення передбачені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Так, пунктами 2 та 4 Порядку №1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема пенсії. Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Аналізуючи наведене, колегія суддів доходить висновку, що пенсія позивача за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2019 року підлягала індексації відповідно до статті 64 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" №1282-ХІІ від 03 липня 1991 року та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 03 квітня 2019 року у справі № 638/9697/17, від 23 грудня 2019 року у справі №347/1920/17, від 05 лютого 2020 року у справі №638/13719/19, від 06 лютого 2020 року у справі №643/5653/17.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача, що пенсія позивача не підлягає індексації, оскільки основний розмір його пенсії визначався виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" /у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу/ пенсії за вислугу років, що призначаються відповідно до цього Закону, не можуть бути нижчими від мінімального розміру пенсії за віком, встановленого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Пунктами "а" та "в" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" /у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу/ передбачалося, що пенсії за вислугу років призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12) у розмірах за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення; особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до частини другої вказаної статті загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу з урахуванням 23 років вислуги та віднесення його до осіб 3 категорії, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби, встановлено пенсію за вислугу років у розмірі 64 % грошового забезпечення (50 процентів за 20 років вислуги + 9 процентів за кожний рік вислуги понад 20 років /3% х 3 роки/ + 5 процентів як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесена до категорії 3) /а.с.35/.

Так, Законом України №51-ІV від 04 липня 2002 року внесено зміни до частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ (згідно з пунктом 1 розділу ІІ "Прикінцеві положення" такі зміни набрали чинності з дня введення в дію Закону України "Про Державний бюджет України на 2003 рік", а саме: з 01 січня 2003 року) шляхом заміни цифр "85", "95" і "90" відповідно цифрами "90", "100" і "95".

Законом України № 3591-IV від 04 квітня 2006 року пункт "в" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" викладено в такій редакції: "в) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, які звільняються з військової служби на умовах Закону України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" (пункт "в" статті 12): за вислугу 15 років - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 2 проценти за кожний повний рік вислуги понад 15 років, але не більше ніж 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43)", а частину другу вказаної статті викладено в такій редакції: "Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів", а також у статті 14 цього ж Закону слова "Законом України "Про пенсійне забезпечення" замінено словами "Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до пункту 29 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №107-VI від 28 грудня 2007 року текст статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" викладено в такій редакції: "Мінімальний розмір пенсії за вислугу років, що призначається відповідно до цього Закону, встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом".

У зв`язку із внесенням вказаних змін перерахунок пенсії позивача в подальшому здійснювався у розмірі 59 % грошового забезпечення без врахування 5 процентів грошового забезпечення як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесенадо категорії 3 /а.с.38-43/.

Відповідач не заперечував того, що у період з 01 вересня 2015 року по 01 січня 2018 року розмір перерахованої пенсії позивача був меншим за розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначений законом на відповідний рік, та виплата пенсії позивачу відповідно до положень статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" проводилася у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеному законом на відповідний рік /а.с.43- 49, 56-57/

Так, пенсія за вислугу років (основний розмір) перераховувалася і виплачувалася позивачу у розмірі 59 % грошового забезпечення, а пенсія по інвалідності (основний розмір)- у розмірі 80 % грошового забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", і у випадках, коли розмір пенсії був меншим за мінімальний розмір пенсії, встановлений статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виплата пенсії здійснювалася відповідно до вказаної статті у розмірі, прирівняному до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом на відповідний рік, а не виходячи з такого розміру прожиткового мінімуму, як зазначає відповідач.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2006 року № 1522 "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян" встановлено передачу органам Пенсійного фонду України від Міноборони, МВС, МНС, СБУ, Державної податкової адміністрації, Державного департаменту з питань виконання покарань та інших органів, що здійснюють призначення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", функцій з призначення і виплати пенсій (далі - передача функцій з призначення і виплати пенсій), а також пенсійних справ з 01 січня 2007 року.

Таким чином, аналізуючи наведені нормативно правові акти, колегія суддів дійшла висновку, що з 01 січня 2007 року на відповідача покладено обов`язок щодо перерахунку пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та відповідно проведення її індексації, отже відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо непроведення ОСОБА_1 індексації пенсії за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2019 року.

Також, колегія суддів, звертає увагу на те, що ч.1 ст.10 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожному гарантовано право на свободу вираження поглядів та одержання інформації.

Зокрема, у рішенні Європейського Суду у справі "Леандер проти Швеції" від 26 березня 1987 року, серія А, № 116, § 74) зазначено, що свобода отримувати інформацію, про яку йдеться в пункті 2 статті 10 Конвенції, стосується передусім доступу до загальних джерел інформації і її основним призначенням є заборонити державі встановлювати будь-якій особі обмеження одержувати інформацію, яку інші особи бажають або можуть бажати повідомити цій особі.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо непроведення ОСОБА_1 індексації пенсії за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2019 року відповідно до статті 64 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" №1282-ХІІ від 03 липня 1991 року та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.03.2020 року по справі № 440/588/20 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.03.2020 по справі № 440/588/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.І. Сіренко