Справа № 160/10810/19
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2020 року м. Дніпросправа № 160/10810/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2020 ( суддя першої інстанції Юхно І.В,) в адміністративній справі №160/10810/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні Світлотехнічні Технології" до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерні світлотехнічні технології» до Київської митниці ДФС, у якому позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA100000/2019/100283/2, прийняте 19.08.19 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100030/2019/00379.

Позиція викладена у позові обґрунтована тим, що оскаржуваним рішеннями Київської міської митниці ДФС було скориговано митну вартість товарів в сторону, яка вплинула на збільшення на 161468, 13 грн. відповідних платежів, що нараховуються за митною вартістю, в т.ч. на збільшення ПДВ на 127568,78 грн., на збільшення ввізного мита на 33899,35 грн. Для декларування товару товариством з обмеженою відповідальністю «Інженерні світлотехнічні технології» подано до митного органу митну декларацію, в якій заявлено до митного оформлення товар за ціною контракту. На підтвердження заявленої ціни товару до декларацій були надані всі необхідні документи, які підтверджують заявлену ціну товару, відповідно до умов контракту. Позивач вказує, що в оскаржуваному рішенні не обґрунтовано неможливість застосування основного методу визначення митної вартості та не обґрунтовано застосування резервного методу, всі необхідні документи для підтвердження митної вартості товару наявні у підприємства та надані під час митного оформлення товару.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2020 року позов ТОВ «Інженерні Світлотехнічні задоволено.

На рішення суду першої інстанції від Київської міської митниці ДФС надійшла апеляційна скарга, в якій апелянт зазначає, що при перевірці поданої позивачем митної декларації від 19.08.2019 року №UA100030/2019/407560, а також документів, долучених до декларації, митним органом здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, так митницею було встановлено, що подані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності. У митного органу виник обґрунтований сумнів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, який став підставою для витребування додаткових документів за ч. 3 ст. 53 МК України, як того і вимагають положення законодавства з питань митної справи та стала судова практика. Декларантом не надано додаткових документів, про що зазначено в електронному повідомленні до митниці від 19.08.2019 року, а отже рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2019/100283/2, прийняте 19.08.2019 року є цілком обґрунтованими.

За результатом апеляційного перегляду справи апелянт просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове яким відмовити у задоволені позову.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною. Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Представником відповідача заявлено клопотання про заміну первісного відповідача Київської міської митниці ДФС правонаступником Київською митницею Держмитслужби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 № 858 прийнято реорганізувати територіальні органи Державної фіскальної служби України шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної митної служби України.

Даною постановою також створено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної митної служби України, зокрема, Київську митницю Держмитслужби.

Наказом Київської митниці Держмитслужби від 06.12.2019 № 7 розпочато діяльність структурних підрозділів Київської митниці Держмитслужби (митні пости).

Таким чином, з 08.12.2019 розпочала свою діяльність як юридична особа публічного права Київська митниця Держмитслужби.

Статтею 52 КАС України встановлено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Зважаючи на викладене, наявні правові підстави для здійснення заміни відповідача Київської міської митниці ДФС правонаступником Київською митницею Держмитслужби.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Під час апеляційного перегляду справи встановлено, що 04.06.2018 року року між Позивачем (далі - Покупець) та іноземною компанією DERNEK GROUP CO.,LTD (далі - Постачальник) укладено зовнішньоекономічний Договір поставки №301.

За умовами даного Договору поставки з урахуванням додаткових угод:

п.2.1. - Покупець замовляє, а Постачальник, який є виробником товарів TM Lezard, Lux-ray, Lexman постачає товар на умовах цього Договору;

п.2.2. - назва товару, кількість і ціна зазначаються у рахунках на кожну партію товару відповідно;

п. 2.4. товари торговельних марок Lezard, Lux-ray, Lexman виробляються на потужностях фабрики Дунгуань Лезард Електрікал Ко, Лтд (в новій редакції, викладеній у додатковій угоді №2 від 18.09ю2108 р.)

п. 2.5. в рамках цього Договору Постачальник також постачає товар невласного виробництва,

п.3.1. - загальна сума Договору складається з суми усіх рахунків за цим Договором;

п.3.2. - валютою Договору є долар США;

п.3.3. - валютами платежу за цим Договором є долар США і/або Євро;

п.3.5. - товар, який придбано Покупцем згідно з Договором передається на реалізацію на території України з кінцевим строком оплати до кінця дії дійсного Договору;

п.3.6. - оплата товару Покупцем за Договором здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця;

п.3.8. - в ціну товару включені вартість тари та упаковки;

п.4.1. - поставка товару буде здійснюватися партіями, які узгоджуються з Покупцем на умовах FOB - Китай (Інкотермс 2010);

п. 4.2. вантажовідправником за дайсним Договором може виступати третя сторона;

п.4.5. - умови поставки можуть бути змінені за згодою Сторін та вказуються у рахунках-фактурах на відповідну партію товару;

У вересні 2019 року до умов Договору поставки №301 та на підставі супровідних документів рахунку-фактури INVOICE №72 від 24.06.2019 року, коносаменту BILL OF LANDING №MREF19071370 від 11.07.2019 року, міжнародної товарно-транспортної накладної CMR №3177 від 16.08.2019 року, страхового полісу CARGO TRANSPORTATION INSURANCE POLICY №0559056 та інших документів, на умовах СІF- Одеса, позивачу надійшли товари на суму 23 657,11 USD (доларів США) загальною вагою брутто 11 560,00 кг., які позивач подав відповідачу разом з електронною митною декларацією (скорочено - ЕМД) №UA100030/2019/407560 від 19.08.2019 року, з метою здійснення митного оформлення товару.

Відповідно до наведених ЕМД вартість товару визначена декларантом (позивачем) за основним методом - а саме, за ціною, що передбачена Договором поставки.

На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення, разом з зазначеною декларацією позивачем надано митному органу документи, що перелічені у графі 44 кожної з ВМД і посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме:

- декларацію митної вартості за №719, номер якої наведено у гр.7 ЕМД;

- рахунок-проформу Proforma-Invoice №72 від 24.06.2019 (код документу 0325);

- рахунок-фактуру Invoice №72 від 24.06.2019 (код документу 0380);

- BILL OF LANDING №MREF19071370 від 11.07.2019 року (код документу 0705);

- міжнародну товарно-транспортну накладну CMR №3177 від 16.08.2019 року (код документу 0730);

- документ про походження товару (Declaration of origin) - Invoice №72 від 24.06.2019 року (код документу 0862);

- банківський платіжний документ, що стосується товару платіжне доручення в іноземній валюті №94 від 22.05.2019 (код документу 3001);

- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією - Висновок експерта №ГО-1898 від 19.08.2019р. (код документу 3016);

- комерційна пропозиція COMMERCIAL OFFER б/н від 20.06.2019 (код документу 3022);

- страховий поліс - CARGO TRANSPORTATION INSURANCE POLICY №0559056 від 10.07.2019 року (код документу 3530);

- зовнішньоекономічний договір Договір поставки №301 від 04.06.2018 року (код документу 4100);

- додаткова угода №1 від 07.09.2018 року до Договору поставки №301 (код документу 4103);

- додаткова угода №2 від 18.09.218 року до Договору поставки №301 (код документу 4103);

- інші некласифіковані документи (код документу 9000), - зокрема: лист б/н від 19.08.2019 про відсутність можливості надання інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

На етапі перевірки митної декларації відповідач повідомив позивача про виникнення необхідності надання додаткових документів з метою підтвердження митної вартості товару, оскільки відповідачем було встановлено, що документи, які подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Зазначені обставини не дали можливості органу доходів і зборів перевірити декларування всіх складових митної вартості в повному обсязі.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару по вищезазначеним ЕМД декларанту було запропоновано надати документи відповідно до статті 53 Кодексу, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3)виписку з бухгалтерської документації; 4) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) копію митної декларації країни відправлення.

Позивачу повідомлено, що він відповідно до положень частини 6 статті 53 Кодексу за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документа для підтвердження заявленої ними митної вартості товару, зокрема, які підтверджують складові митної вартості.

Проте, позивачем було повідомлено відповідача письмово про те, що він не має можливості надати витребувані додаткові документи.

З матеріалів справи слідує, що за результатами контролю правильності визначення митної вартості товарів митним органом винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2019/100283/2 від 19.08.2019р., згідно якого митна вартість, визначена митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-ґ резервний метод та прийнята Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100030/2019/00379.

Неможливість визнання заявленої декларантом митної вартості митний орган обґрунтовує наявністю розбіжностей та відсутністю всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

- в інвойсі від 24.06.2019р. №72 та контракті від 04.06.2018р. №301 не зазначено умови оплати за товар;

- до митного оформлення відовідно до п. 4 ч. 2 ст. 53 МКУ подано платіжне доручення в іноземній валюті від 22.05.2019р. №94 на суму 99300 USD, в призначені платежу якого вказано «оплата по контракту від 04.06.2018 №301» в контракті не зазначено загальну суму контракту, а сума інвойсу від 24.06.2019р. №72, поданого до митного оформлення, становить 23657,11 USD;

- платіжне доручення в іноземній валюті від 24.06.2019р. №72 на суму 99300 USD не містить відміток банку (підпис посадової особи банку та печатка банку) щодо виконання;

- відповідно до п.3.8 контракту від 04.06.2018 №301 в ціну товару включені вартість тари та упаковки, а відповідно до інвойсу від 24.06.2019р. №74 товар поставляється на умовах CIF Odessa (міжнародний торговий термін (умова) CIF «вартість, страхування та фрахту» означає, що продавець виконав свої зобов`язання по поставці, коли товар перейшов поручні судна в порту відвантаження, продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, і укласти договір страхування та сплатити страхові внески, а продажна ціна товару включає вартість товару, вартість страхування та фрахт) - до ціни товару відповідно до п. 3.8 контракту не включено витрати на транспортування та страхування товарів до названого порту призначення;

- декларантом не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки CIF витрат, пов`язаних з транспортуванням та страхуванням товарів до названого порту призначення, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Не погодившись із вказаними вище рішеннями про коригування митної вартості товарів та картками відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, позивач оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що під час митного оформлення товару позивачем подано відповідачу повний та достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за основним методом, а отже визначена позивачем митна вартість товарів відповідає вимогам митного законодавства. В свою чергу, відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів (пункт 1 частини 2 статті 52 Кодексу).

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Таким чином, митна вартість товарів має підтверджуватись вищезазначеними та можуть підтверджуватись іншими документами, з яких вбачається ціна товару, фактично сплачена або яка підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість визначається самостійно декларантом, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів.

У разі, якщо документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи (ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України).

Згідно із ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Частинами 1, 2 ст. 55 Митного кодексу України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Разом з цим, за правилами цієї статті, прийняте митним органом рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

За змістом ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції), а кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Аналіз наведених норм показав, що обов`язок доведення митної вартості товару покладається на позивача, а митний орган, у випадку наявності сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, може витребувати додаткові документи, при цьому такі сумніви мають бути обґрунтованими, а дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю.

Колегія суддів звертає увагу на те, що наявність підстав для витребування митним органом додаткових документів для підтвердження митної вартості товару не може обумовлюватись лише формальними обставинами, які цей орган підводить під сумнівність митної вартості, та лише за наявності підстав, визначених чинним законодавством, митний орган повинен витребовувати, а позивач - надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати сумніви митниці.

Посилання апелянта на відсутність в інвойсі від 24.06.2019 року та контракті від 04.06.2018 року умов та термінів оплати за товар також не можуть вважатися обґрунтованими, оскільки діюче законодавство надає право сторонам угоди визначати умови господарських операцій за певною домовленістю у цих операціях, що і було дотримано підприємствами.

Отже, самостійне визначення контролюючим органом ціни товару не може впливати на права та обов`язки сторін Договору за умови їх підтвердження належними документами, таким правом чинним законодавством відповідача не наділено.

У зв`язку із чим, не обґрунтованими є доводи апелянта про те, що відомості про митну вартість товарів були неповними, не конкретизовані, не зазначено, які витрати як складові митної вартості товарів не підтверджені або не включені.

З огляду на викладене, митницею належним чином не обґрунтовано, в чому полягає розбіжність у поданих документах та як це впливає на числові значення показників митної вартості або яких відомостей не містять ці документи та які саме документи необхідно надати для їх підтвердження.

Разом з цим, апеляційний суд враховує, що надані позивачем до митного оформлення документи передбачені умовами зовнішньоекономічного договору, за цими матеріалами вбачаються вартісні та кількісні характеристики товару, тобто відображають ціну, визначену підприємством у вигляді його митної вартості.

При цьому, відомості у цих матеріалах не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених позивачем у митній декларації та не свідчать про те, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом.

У зв`язку із цим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачем не обґрунтовано ті обставини, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у тому числі причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено за ціною договору та які призвели до виникнення у митного органу сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів.

Колегія суддів вважає, що встановлення в судому порядку необґрунтованості коригування митної вартості товару та відмови у його митному оформленні в силу приписів норм митного законодавства є беззаперечною підставою для скасування рішення, що прийняте на підставі неправомірних висновків митного органу.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем необґрунтовано не враховано документи, за якими декларантом заявляється митна вартість, коригування митної вартості проведено не у відповідності до норм митного законодавства, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено підстави для скасування оспорюваного рішення митниці.

Рішення суду першої інстанції викладено достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству та доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2020 року в адміністративній справі №160/10810/19 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 09.06.2020 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва