Справа № 160/6127/20
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

09 червня 2020 р. Справа № 160/6127/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турлакова Н.В., розглянувши матеріали адміністративного позову Виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Автоград» про розірвання додаткової угоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Автоград», в якій просить: - розірвати додаткову угоду №2 від 01 листопада 2018 року про внесення змін до договору з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування №2 від 12 лютого 2014 року, укладену між виконавчим комітетом Марганецької міської ради та ТОВ «Транспортна компанія «Автоград».

Так, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, у тому числі, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В частині 1 статті 4 КАС України визначено, що: - публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (п.2); - адміністративний договір - спільний правовий акт суб`єктів владних повноважень або правовий акт за участю суб`єкта владних повноважень та іншої особи, що ґрунтується на їх волеузгодженні, має форму договору, угоди, протоколу, меморандуму тощо, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері і укладається на підставі закону (п.16).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів.

Водночас, суд зазначає, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції, є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Натомість, однією з визначальних ознак приватноправових відносин, є наявність, зокрема, майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим, участь суб`єкта владних повноважень, є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак, не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень, є публічно-правовим, оскільки такий суб`єкт владних повноважень в межах спірних правовідносин має здійснювати владні управлінські функції.

Відповідно до статті 44 Закону України від 05.04.2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі Закон № 2344-III), організація проведення конкурсу та визначення умов перевезень покладаються на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Процедура проведення відповідного конкурсу встановлена Порядком проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.12.2008 року (далі Порядок № 1081).

У пункті 2 Порядку № 1081 визначені терміни, що в ньому вживаються, зокрема:

- конкурсний комітет - постійний або тимчасовий орган, утворений організатором для розгляду конкурсних пропозицій та прийняття рішення про визначення переможця конкурсу;

- організатор - орган виконавчої влади, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, який самостійно або із залученням робочого органу проводить конкурс;

- перевізник-претендент - автомобільний перевізник, який в установленому порядку подав заяву та документи для участі в конкурсі.

Згідно з пунктом 8 Порядку № 1081, переможця чи переможців конкурсу визначає організатор перевезень на підставі рішення конкурсного комітету окремо щодо кожного об`єкта конкурсу. У разі коли щодо одного чи кількох об`єктів конкурсу встановлено, що рішення конкурсного комітету прийнято з порушенням законодавства, організатор перевезень приймає рішення про скасування такого рішення конкурсного комітету щодо цих об`єктів та виносить його для повторного розгляду на наступному засіданні конкурсного комітету.

Згідно з частиною 1 статті 42 Закону 2344-III, договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), укладається між органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм матеріального та процесуального законодавства, суд дійшов висновку про те, що орган виконавчої влади або місцевого самоврядування у відносинах щодо організації та порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів є суб`єктом владних повноважень і спори щодо оскарження рішень чи бездіяльності цих органів до виникнення договірних правовідносин між організатором та перевізником-претендентом відносяться до юрисдикції адміністративних судів.

Однак, у разі укладення органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування з перевізником-переможцем конкурсів договору на перевезення пасажирів виникають договірні правовідносини. Такий договір не може вважатись адміністративним договором, а є господарським, що унеможливлює розгляд цієї вимоги за правилами КАС України.

Судом встановлено, що 01 листопада 2018 року між виконавчим комітетом Марганецької міської ради (організатор) та ТОВ «Транспортна компанія «АВТОГРАД» (перевізник) укладено додаткову угоду №2 про внесення змін до договору з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування №2 від 12 лютого 2014 року.

Відповідно до пункту 1.1 вказаної угоди, предметом даного Договору є надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів автобусами на автобусному маршруті №3 «КІЛЬЦЕВИЙ-А», сукупність графіків руху автобусів за вказаним маршрутом № 3/2, графіки №№ 1, 2, 3.

Додаткові умови (зобов`язання), запропоновані Перевізником та прийняті Організатором: інвестування коштів на придбання більш нових та/або комфортабельних автобусів (інвестиційний проект-зобов`язання Перевізника). Обладнання автобусів системами охорони та моніторингу, електронних платежів (автоматизована система обліку оплати проїзду й пасажиропотоку) тощо.

Договір укладено на термін до п`яти років. Строк дії договору не може бути подовжений (п.6.2).

У відомостях щодо інвестування коштів на придбання більш нових та/або комфортабельних автобусів від 04 жовтня 2018 року ТОВ «Транспортна компанія «АВТОГРАД» повідомляє про інвестування коштів на придбання більш нових та/або комфортабельних автобусів у сумі коштів не менше ніж 2 100 000, 00 грн. щодо таких автобусів, які належать автомобільному перевізнику на праві власності:

- БАЗ 22154 ЗАГАЛЬНИЙ АВТОБУС, АВТОБУС-D, реєстраційний № НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ Серія НОМЕР_2 , Центр 1245; Строк виконання - лютий 2019 року;

- БАЗ 22154 ЗАГАЛЬНИЙ АВТОБУС, АВТОБУС-D, реєстраційний № НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ Серія НОМЕР_4 , Центр 1245; Строк виконання - травень 2019 року;

- БАЗ 22154 ЗАГАЛЬНИЙ АВТОБУС, АВТОБУС-D, реєстраційний № НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ Серія НОМЕР_6 , Центр ДАТ 1201; Строк виконання - липень 2019 року;

- БАЗ 22154 ЗАГАЛЬНИЙ АВТОБУС, АВТОБУС-D, реєстраційний № НОМЕР_7 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ Серія НОМЕР_8 , ТСЦ НОМЕР_9 ; Строк виконання - вересень 2019 року;

- БАЗ 22154 ЗАГАЛЬНИЙ АВТОБУС, АВТОБУС-D, реєстраційний № НОМЕР_10 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ Серія НОМЕР_11 , ТСЦ НОМЕР_9 ; Строк виконання - листопад 2019 року;

- БАЗ 22154 ЗАГАЛЬНИЙ АВТОБУС, АВТОБУС-D, реєстраційний № НОМЕР_12 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ Серія НОМЕР_13 , ТСЦ НОМЕР_9 ; Строк виконання - січень 2020 року.

Зазначені вище автобуси підлягають заміні автобусами РУТА 25ПЕ, НОВА.

Як вказує позивач, строки виконання вищевказаних зобов`язань відповідача сплинули, а умови договору не виконані, що є порушенням Договору і підставою його розірвання.

З огляду на викладені факти, суд вважає, що спір у справі, що розглядається, виник щодо законності дій відповідача щодо виконання умов додаткової угоди, укладеної між виконавчим комітетом Марганецької міської ради та Відповідачем, за раніше укладеним договором, яким вже були встановлені певні права та обов`язки сторін.

При цьому, спір у цій справі не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу місцевого самоврядування, а стосується захисту господарських інтересів, відповідно до попередньо укладеної угоди.

Поряд із зазначеним, суд звертає увагу, що посилання позивача на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 04.06.2019 у справі №903/605/17, не підлягають застосуванню в межах спірних правовідносин, оскільки обставини, за яких Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про публічно-правовий характер спірних правовідносин не є тотожними обставинам даної справи.

Більш того, у справі №903/605/17 предметом судового розгляду є визнання протиправним та скасування рішення конкурсного комітету з розгляду конкурсних пропозицій та прийняття рішення про визначення переможця конкурсу на автобусному маршруті загального користування, що дійсно свідчить про публічно-правовий характер відносин між Позивачами як учасниками конкурсу та Відповідачами як організаторами такого конкурсу.

Суд зазначає про те, що орган виконавчої влади або місцевого самоврядування у відносинах щодо організації та порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів є суб`єктом владних повноважень, в розумінні КАС України, до моменту виникнення договірних правовідносин між організатором та перевізником-претендентом, саме тому спори щодо визнання недійсними вже укладених договорів на виконання пасажирських перевезень згідно зі статтею 20 Господарського процесуального кодексу України підвідомчі господарським судам.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10.05.2016 у справі №21-713а16.

Крім того, суд зазначає, що спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу. Тому, спір між сторонами має приватноправовий характер, бо стосується майнового інтересу позивача.

З урахуванням цього, суд зробив висновок, що спірні правовідносини мають приватноправовий характер.

Така правова позиція узгоджується з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в постановах від 16.05.2018 року у справі №337/2535/2017, від 23.05.2018 року у справі № 914/2006/17, від 04.09.2018 року у справі №823/2042/16, від 02.10.2018 року у справі № 911/488/18, від 28.11.2018 року у справі №490/5986/17-ц, а також, Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.02.2019 року, справа № П/811/1884/17, адміністративне провадження № К/9901/55051/18, постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 року, справа № 522/7636/14-ц.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Велика Палата Верховного Суду з поміж іншого, зокрема, відзначає, що однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінській дії суб`єктів владних повноважень.

Крім того, суд, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у зазначених вище постановах, зазначає, що відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку, гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також, для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до ст. 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до п. 1, п. 7 ч. 1 ст. 7 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

- справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

- справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Також суду зазначає, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами: по-перше, господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського й цивільного законодавства; по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, пов`язані з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктом публічно-правових відносин,- за умови, що такі вимоги не об`єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб`єктним складом підпадають під дію ст. 4 Господарського процесуального кодексу України.

У випадку, якщо суб`єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює владні управлінські функції щодо іншого суб`єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративної юрисдикції України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб`єкта владних повноважень, є здійснення цим суб`єктом владних управлінських функцій, при цьому, ці функції суб`єкт повинен здійснювати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір. Між сторонами у спірних правовідносинах відсутні правовідносини щодо адміністрування та підпорядкування. Натомість характер спірних правовідносин є приватноправовим та, з огляду на суб`єктний склад, підлягає розгляду за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Підсумовуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що спір між сторонами має приватноправовий характер та фактично стосується договірних правовідносин, суд вважає, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Частиною 6 статті 170 КАС України передбачено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

У зв`язку з цим, суд роз`яснює позивачу, що розгляд та вирішення спору між сторонами віднесено до компетенції господарського суду в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовом Виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Автоград» про розірвання додаткової угоди.

Роз`яснити позивачу право на звернення із даним позовом до господарського суду в порядку господарського судочинства.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали надіслати позивачу разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова