Справа № 200/3408/20-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2020-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2020 р. Справа№200/3408/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Троянова О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, буд. 35, ) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконним рішення від 13.01.2020 року №9, зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії зі зменшенням віку з зарахуванням до пільгового стажу за Списком №1 період роботи позивача в Новоійському гірничо-металургійному комбінаті з 24.12.1985 по 21.08.1992 року згідно довідок №10.07-01-14/1817 від 31.05.2017 року, №16-17/591 від 26.05.2017 року, в ЗАТ «Золотодобивающей компанії «Поліс» м. Красноярськ з 22.02.2007 по 31.12.2009 року згідно довідки №58 від 09.02.2016 року та зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи з 22.02.2007 по 31.12.2009 року, з 10.09.2011 по 20.03.2012 року, з 26.07.2012 по 09.04.2014 року, з 28.03.2018 по 01.11.2018 року, з 14.03.2019 по 22.08.2019 року згідно довідок про заробітну плату, де є відмітки про сплату страхових внесків №100 від 09.02.2016 року, №4 від 16.01.2017 року та довідки №10.2-18/1018 від 03.12.2019 року про сплату страхових внесків.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

За правилами частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Так, в обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 11.11.2019 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 із зменшенням віку згідно ст. 13 «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення», пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням від 13.01.2020 року №9 відповідач відмовив у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю пільгового стажу. Позивач зазначене рішення вважає протиправним, оскільки при зверненні за призначенням пенсії надав усі необхідні документи, які підтверджують відповідний пільговий стаж, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідачем через канцелярію суду у встановлені судом строки, надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву на позовну заяву, відповідач посилається на те, що згідно довідок, наданих позивачем, не можливо становити до якого списку робіт віднести період роботи з 24.12.1985 по 18.01.1995 року; відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду РФ за період з 22.02.2007 по 23.05.2011 року; відсутня інформація щодо проведення атестації робочих місць інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду РФ за період з 28.06.2014 по 22.02.2015, з 29.07.2015 по 30.11.2015, з 10.09.2011 по 20.03.2012, з 26.07.2012 по 09.04.2014 року, з 28.03.2018 по 01.11.2018, з 14.03.2019 по 22.08.2019, з 21.03.2016 по 01.11.2016, з 22.03.2017 по 08.05.2017 року. Згідно відомостей трудової книжки та даних Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж позивача склав 23 роки 10 місяців 25 днів, пільговий стаж не підтверджений. За таких обставин, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Зазначив, що позивач набуде право на пенсію за віком на загальних умовах після досягнення 65-річного віку.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач ОСОБА_1 , громадянин України (паспорт серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є особою, що претендує на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. (а.с. 6-8).

Відповідач Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () є суб`єктом владних повноважень органом виконавчої влади, основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Судом встановлено, що позивач звернувся до пенсійного органу із заявою «за призначенням/перерахунком пенсії» №7484 від 11.11.2019 року, відповідно до якої просив призначити йому пенсію.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, до зазначеної заяви позивачем для призначення пенсії управлінню також надані наступні документи: трудова книжка, паспорт, ідентифікаційний код, довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, №10.07-01-14/1817 від 31.05.2017, №16-17/591 від 26.05.2017, №1074/12 від 13.04.2016, №58 від 09.02.2016, №217 від 06.04.2016; довідки про джерела доходів з 01.07.2000 року №№659 від 22.11.2016, №659/1 від 22.11.2016, №250/1 від 21.04.2016, №100 від 09.02.2016, №4 від 16.01.2017 року. (а.с. 9)

На підставі трудової книжки позивача ( НОМЕР_3 від 19 червня 1984 року) судом встановлено, що ОСОБА_1 працював у Навоійському гірничо-металургійному комбінаті з 24.12.1985 по 21.08.1992 року, а саме:

- на підставі наказу 4л від 06.01.1986 року прийнято помічником машиніста екскаватора 6 розряду на дільницю «Центральний» кар`єра «М»;

- на підставі наказу 260лс від 13.11.1987 року звільнено за власним бажанням за ст. 38 КЗпП УзРСР;

- на підставі наказу 264лс від 23.11.1987 року наказ 260лс від 13.11.1987 року в частині звільнення відмінено у зв`язку з введенням нових тарифних умов оплати праці;

- на підставі наказу 01.12.1987 року присвоєно професію помічника машиніста екскаватора 6 розряду на дільницю «Західний» кар`єра «М»;

- на підставі наказу 170лс від 23.05.1991 року присвоєно 7 розряд помічника машиніста екскаватора 6 розряду на дільницю «Західний» кар`єра «М»;

- на підставі наказу №354лс від 24.12.1990 року присвоєна друга професія електрозварника ручної зварки 3 розряду;

- на підставі наказу 2607-лс від 19.07.1993 року переведений гірничим майстром дільниці «Західний» кар`єра «М»;

- на підставі наказу 272лс від 19.01.1995 року переведено на посаду заступника начальника дільниці там же;

- на підставі наказу №574-лс від 29.02.1996 року вважати працюючим за контрактом;

- на підставі наказу №914-лс від 01.04.1999 року переведений заступником начальника дільниці «Буровой-1» Рудника «Мурунтау»;

- на підставі наказу №2244лс від 22.07.1999 року трудовий договір припинено. (а.с. 13)

Крім того, на підставі трудової книжки позивача ( НОМЕР_3 від 19 червня 1984 року) судом встановлено, що ОСОБА_1 працював у Закритому акціонерному товаристві «Золотодобувна компанія «Полюс» з 22.07.2007 по 23.05.2011 року, а саме:

- на підставі наказу 149-к від 22.07.2007 року прийнято на дільницю відкритих гірничих робіт у кар`єр гірничим майстром;

- на підставі наказу №538-к від 23.05.2011 року трудовий договір припинено за згодою сторін. (а.с. 14)

Крім того, на підставі вкладишу до трудової книжки позивача НОМЕР_4 НОМЕР_5 від 26 липня 2012 року) судом встановлено, що ОСОБА_1 працював у Відкритому акціонерному товаристві «Артіль старателів «Амур» з 20.09.2011 по 20.03.2012 року, а саме:

- на підставі наказу 168-к від 09.08.2011 року прийнято гірничим майстром на сезон;

- на підставі наказу №50-к від 21.03.2012 року звільнено у зв`язку з закінченням терміну дії трудового договору. (а.с. 15)

Крім того, на підставі вкладишу до трудової книжки позивача НОМЕР_4 НОМЕР_5 від 26 липня 2012 року) судом встановлено, що ОСОБА_1 працював у Відкритому акціонерному товаристві «Артіль старателів «Амур» з 26.07.2012 по 09.04.2014 року, а саме:

- на підставі наказу 136-к від 23.07.2012 року прийнято гірничим майстром;

- на підставі наказу №64-к від 09.04.2014 року трудовий договір розірваний за ініціативою працівника. (а.с. 15 звор.)

Крім того, на підставі вкладишу до трудової книжки позивача НОМЕР_4 НОМЕР_5 від 26 липня 2012 року) судом встановлено, що ОСОБА_1 працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Амур Золото» з 28.03.2018 по 01.11.2018 року, а саме:

- на підставі наказу 52-к від 28.03.2018 року прийнято начальником гірничої дільниці;

- на підставі наказу №201-к від 25.10.2018 року трудовий договір розірваний за згодою сторін. (а.с. 17)

Крім того, на підставі вкладишу до трудової книжки позивача НОМЕР_4 НОМЕР_5 від 26 липня 2012 року) судом встановлено, що ОСОБА_1 працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Амур Золото» з 14.03.2019 по 22.08.2019 року, а саме:

- на підставі наказу 42-к від 12.03.2019 року прийнято начальником дільниці;

- на підставі наказу №152-к від 21.08.2019 року трудовий договір розірваний за згодою сторін. (а.с. 17)

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка №10.07-01-14/1817, видана 31.05.2017 року Державним підприємством Навоійський гірничо-металургійний комбінат республіки Узбекистан, відповідно до якої підтверджено періоди роботи ОСОБА_1 у даному закладі у період з 24.12.1985 по 31.08.1999 року. Крім того, зазначено, що період роботи ОСОБА_1 з 24.12.1985 по 18.01.1995 року відноситься до умов Списку №2. (а.с. 19)

Крім того, в матеріалах справи міститься довідка №58, видана 09.02.2016 року Акціонерним товариством «Золодобувна компанія «Полюс», відповідно до якої підтверджено пільговий характер роботи позивача по Списком №1 у період з 22.02.2007 по 23.05.2011 року, та зазначено про здійснення відрахувань до пенсійного фонду. (а.с. 22)

Крім того, в матеріалах справи міститься довідка №100, видана 09.02.2016 року Акціонерним товариством «Золодобувна компанія «Полюс», відповідно до якої зазначено про здійснення відрахувань до пенсійного фонду із заробітної плати позивача по 31.12.2009 року за встановленими тарифами. (а.с. 23)

Крім того, в матеріалах справи міститься довідка №4, видана 16.01.2017 року Акціонерним товариством «Артіль старателів «Амур», відповідно до якої зазначено про здійснення відрахувань до пенсійного фонду РФ із заробітної плати позивача за період з вересня 2011 по березень 2012 року, та з липня 2012 по квітень 2014 року за встановленими тарифами. (а.с. 31)

Крім того, в матеріалах справи міститься лист №10.2-18/1018, виданий Пенсійним фондом Російської федерації по Хабаровському краю, відповідно до якої зазначено про сплату страхових внесків згідно наданої АТ «Артіль старателів «Амур» звітності за періоди: 1,2,4 квартали 2012 року, 1-4 квартали 2013-2014 років, 1-4 квартали 2018 року, 1-3 квартали 2019 року. (а.с. 32)

13 січня 2020 року Бахмутсько-Лиманським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. (а.с.10-11)

Рішенням Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 13 січня 2020 року встановлено, що до стажу пільгової роботи ОСОБА_1 не враховано період роботи з 24.12.1985 по 18.01.1995 року, оскільки згідно довідки 10.07-01-14/1817 від 31.05.2017 року неможливо встановити до якого списку робіт віднести даний період роботи; до страхового та пільгового стажу не враховані: період роботи з 22.02.2007 по 23.05.2011 року, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду РФ; періоди роботи з 28.06.2014 по 22.02.2015, з 29.07.2015 по 30.11.2015, з 10.09.2011 по 20.03.2012, з 26.07.2012 по 09.04.2014 року, з 28.03.2018 по 01.11.2018, з 14.03.2019 по 22.08.2019, з 21.03.2016 по 01.11.2016, з 22.03.2017 по 08.05.2017 року, оскільки відсутня інформація щодо проведення атестації робочих місць, інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду РФ. Згідно відомостей трудової книжки та даних Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж позивача склав 23 роки 10 місяців 25 днів, пільговий стаж за Списком №2 не підтверджений. За таких обставин, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Зазначено, що позивач набуде право на пенсію за віком на загальних умовах після досягнення 65-річного віку.

Отже, предметом спору у даній справі є наявність правових підстав для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідачем через неможливість визначення списку пільгової роботи позивача та відсутність інформації про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду РФ.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з нормами статті 114 зазначеного Закону право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З аналізу зазначеного суд доходить висновку, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників. Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1/2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Як встановлено судом раніше, позивачем для призначення пенсії на пільгових умовах, окрім трудової книжки, були надані документи, що підтверджують факт перебування позивача на роботах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. Також, суд звертає увгау, що період роботи позивача у Навоійському гірничо-металургійному комбінаті не зараховано відповідачем з підстав не надання довідки на підтвердження пільгового характеру роботи, у той час як судом встановлено наявність такої довідки (де зазначено, що період роботи ОСОБА_1 з 24.12.1985 по 18.01.1995 року відноситься до умов Списку №2) та зазначене спростовується текстом оскаржуваного рішення (переліком наданих позивачем документів).

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає необґрунтованою відмову відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи з 24.12.1985 по 18.01.1995 року Навоійському гірничо-металургійному комбінаті.

Щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 22.02.2007 по 23.05.2011 року у акціонерному товаристві «Золодобувна компанія «Полюс», оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду РФ, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 «Про зайнятість населення», права громадян України, які працюють за кордоном, захищаються законодавством України та держави перебування, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з Українським законодавством, ратифіковані парламентом міжнародні договори з питань соціального забезпечення, є частиною законодавства про пенсійне забезпечення в Україні.

Міждержавна Угода між урядом України та урядом Російської Федерації від 14 березня 1993 року «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн», встановлює, що питання пенсійного забезпечення регулюється Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі. Вказана Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлено чи буде встановлено законодавством держав-учасниць Угоди.

Згідно з пунктом 6 зазначеної Угоди, яка набрала законної сили з 13 березня 1992 року, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсії на пільгових умовах та за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання сили цією угодою.

Зі змісту наведених положень Угоди, суд доходить висновку, що її положення розповсюджуються також і на питання пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу та обчислення пенсій, пов`язаних і з їх перерахунком. Наведене також підтверджує, що діюче в Україні пенсійне законодавство передбачає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території Російської Федерації або на підприємстві зареєстрованому на території Російської Федерації після 13 березня 1992 року, то цей стаж має враховуватися на території України як власний страховий (трудовий) стаж, хоча пенсійні внески сплачувалися в Росії, але вони не передаються в разі переїзду працівника в іншу державу. Тобто існує гарантія врахування страхового (трудового) стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.

Крім того, відповідно до статті 11 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року документи, що необхідні для пенсійного забезпечення, видані в установленому порядку на території держав-учасниць, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації.

Відповідно до частини 4 статті 42 Закону № 1058 у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

Враховуючи вищевикладене, той факт, що позивач працював за трудовим договором на підприємстві, зареєстрованому на території Російської Федерації, та за нього (здійснювалося відрахування страхових внесків, відмова відповідача у зарахуванні до страхового та пільгового стажу періоду роботи у Акціонерному товаристві «Золодобувна компанія «Полюс» з 22.02.2007 по 23.05.2011 року на підставі наданої позивачем довідки є необґрунтованою та такою, що порушує його право на призначення пенсії.

Із зазначених обставин суд не приймає доводи відповідача щодо не зарахування до страхового стажу роботи позивача періоди роботи з 28.06.2014 по 22.02.2015 року, з 29.07.2015 по 30.11.2015 року, з 10.09.2011 по 20.03.2012 року, з 26.07.2012 по 09.04.2014 року, з 28.03.2018 по 01.11.2018 року, з 14.03.2019 по 22.08.2019 року, з 21.03.2016 по 01.11.2016 року, з 22.03.2017 по 08.05.2017 року у акціонерному товаристві «Артіль старателів «Амур», оскільки судом встановлено, що в матеріалах справи наявні довідки, якими підтверджено сплату страхових внесків зазначеним товариством до пенсійного фонду Російської федерації. (ар.с 31-32)

Відповідно до абзаців 2 та 3 статті 6 Угоди між урядом України і урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року та частини 2 статті 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15 квітня 1994 року, підписаної урядами держав: Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, Республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, Російської Федерації, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначаються сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Також, суд зазначає, що відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у спірні періоди на вищезазначених підприємствах. Наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вказані періоди свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами. Записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають.

Наведені вище обставини свідчать про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується статтею 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необґрунтованою відмову відповідача щодо не зарахування до пільгового та страхового стажу позивача спірних періодів його роботи, та як наслідок задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до положень частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до положень частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

У зв`язку з перебування судді Троянової О.В. у щорічній основній відпустці розгляд справи проводиться в перший робочий день.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, буд. 35, ) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним рішення Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області рішення від 13.01.2020 року №9 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, буд. 35, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) №7484 від 11.11.2019 року про призначення пенсії, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 період роботи позивача в Навоійському гірничо-металургійному комбінаті з 24.12.1985 по 21.08.1992 року згідно довідок №10.07-01-14/1817 від 31.05.2017 року, №16-17/591 від 26.05.2017 року, в ЗАТ «Золотовидобувної компанії «Поліс» м. Красноярськ з 22.02.2007 по 31.12.2009 року згідно довідки №58 від 09.02.2016 року, та зарахувавши до загального страхового стажу періоди роботи з 22.02.2007 по 31.12.2009 року, з 10.09.2011 по 20.03.2012 року, з 26.07.2012 по 09.04.2014 року, з 28.03.2018 по 01.11.2018 року, з 14.03.2019 по 22.08.2019 року згідно довідок про заробітну плату, де є відмітки про сплату страхових внесків №100 від 09.02.2016 року, №4 від 16.01.2017 року та довідки №10.2-18/1018 від 03.12.2019 року про сплату страхових внесків.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, буд. 35, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення прийнято, складено та підписано в повному обсязі в нарадчій кімнаті 10 червня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Перший апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя О.В. Троянова