Справа № 748/1152/20
Суддя: Олещенко В. І.
Дата ухвалення: 2020-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/748/12/20
Єдиний унікальний № 748/1152/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2020 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Олещенко В.І.,

при секретарі Авраменко Ю.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Донченка М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до капрала взводу №2 роти №1 БУПП у Чернігівській області ДПП України капрала поліції Ремізова Владислава Павловича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Чернігівській області, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

29 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до капрала взводу №2 роти №1 БУПП у Чернігівській області ДПП України капрала поліції Ремізова В.П. про скасування постанови серії ДПО18 № 585991 від 21.05.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, мотивуючи свої вимоги тим, що винесена постанова являється необґрунтованою, дії відповідача незаконними та такими, що не відповідають вимогам КУпАП. ПДР він не порушував. А також, позивач вказує, що при винесенні постанови, працівником поліції були порушено вимоги ст.ст. 268, 278, 279, 280 КУпАП.

01 червня 2020 року ухвалою судді позовна заява була залишена без руху, оскільки не відповідала вимогам викладених у ст.161 КАС України. 03 червня 2020 року позивач усунув недоліки.

Ухвалою судді від 03 червня 2020 року провадження у даній справі відкрито, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, залучено в якості третьої особи на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Чернігівській області.

У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові.

Відповідач в судовому засіданні відсутній. Від нього надійшов відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Зазначає, що екіпажем патрульної поліції був виявлений транспортний засіб марки RAYON R4 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» розділу 33 ПДР, чим порушив вимоги п. 8.4.в) ПДР за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Інспектором взводу № 2 роти № 1 БУПП в Чернігівській області ДПП лейтенантом поліції Довганем В.А. була розглянута справа про адміністративне правопорушення, винесено постанову, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП. Під час розгляду вищезазначеної справи, з метою з`ясувати особу та перевірити наявність документів, поліцейськими Кладікову Д.М. було пред`явлено законну вимогу надати посвідчення водія відповідної категорії для ознайомлення. Однак дана вимога була проігнорована водієм, що і стало підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Представник третьої особи ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що капралом поліції Ремізовим В.П. не допущено порушень прав позивача, справа про адміністративне правопорушення щодо нього розглянута з дотриманням норм діючого законодавства, оскаржувана постанова є законною та обгрунтованою. Зазначив, що відносно ОСОБА_1 у березні 2020 року було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, за що він був притягнутий у травні 2020 року до відповідної відповідальності. Під час складання протоколу у ОСОБА_1 посвідчення водія не вилучалося, бо він його не надав, а за постановою суду він позбавлений права керування транспортними засобами і посвідчення повинно бути вилучене. Тому, на його думку, ОСОБА_1 продовжує керувати транспортним засобом і не бажає пред"являти посвідчення водія, щоб його не вилучили.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно із ч. 1 статті 7 цього закону визначено, що під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Як встановлено по справі, 21 травня 2020 року поліцейським взводу №2 роти №1 БУПП у Чернігівській області ДПП України капралом поліції Ремізовим В.П.відносно ОСОБА_1 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 585991, відповідно до якої до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн за ч.1 ст.126 КУпАП, а саме за те, що 21 травня 2020 року в м. Чернігові, по проспекту АДРЕСА_1 , 96, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ravon R4», державний номерний знак НОМЕР_2 , при цьому не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» ПДР.

Згідно ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

За приписами пункту 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 Правил дорожнього руху.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII.

Виходячи з наведених вище правових норм вбачається, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Як вбачається з наданих позивачем та відповідачем відео, котрі були переглянуті у судовому засіданні, працівником поліції неодноразово було запропоновано позивачу пред"явити посвідчення водія, водій на чергове прохання показав документ, але швидко заховав його. На вимогу працівника поліції повторно пред"явити документ для ознайомлення водій відмовився, запитуючи, чим це передбачено. На відео видно, як працівник поліції згодом зазначає, що бачив якийсь документ, але позивач зауважив "що ти міг бачити".

На відео, наданому позивачем, тільки видно, як позивач знімає на свій мобільний телефон посвідчення водія, але не показує його працівникам поліції.

Тобто з переглянутих відео вбачаються неодноразові вимоги працівника поліції пред"явити посвідчення водія та не вбачається такого пред`явлення посвідчення для перевірки, що поставило підсумнів працівників поліції щодо наявності у водія такого посвідчення.

Як передбачено ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не надано доказів на спростування обставин викладених у оспорюваній постанові.

Висновок про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 126 КУпАП, відповідає встановленим обставинам та матеріалам справи. Стягнення за адміністративне правопорушення накладено у межах, визначених санкцією ч.1 ст.126 КУпАП.

Щодо тверджень позивача про порушення відповідачем процедури розгляду справи слід зазначити наступне.

У Рішенні Конституційним судом України 26.05.2015р. по справі №5-рп/2015 (п.2.3) зазначено, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу (у редакції Закону №767-VII від 23.02.2014 року) визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення… Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, КСУ зазначив, що перелік адміністративних правопорушень, які підлягають розгляду у скороченому провадженні (тобто фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення) є вичерпним і може бути змінений лише законом, зокрема, такий перелік порушень передбачений ч. 1 та ч. 2 ст. 258 Кодексу (у редакції Закону № 767-VII від 23.02.2014 року)

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративне правопорушення застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП (в редакції Закону від 14.07.2015 року № 596-VIII), протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, навіть якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа не складає протокол про адміністративне правопорушення про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, (далі - Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський на місці вчинення адміністративного правопорушення, виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таким чином, згідно з положеннями ч.ч. 2,3,4,5 вказаної статті Законом встановлені випадки здійснення скороченого провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення, в тому числі, справи відносно позивача.

Отже, відповідач мав право розглянути справу у скороченому провадженні та на місці вчинення правопорушення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення протоколу.

Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів, враховуючи те, що відповідачем доведено правомірність своїх дій при складанні оскаржуваної постанови, а під час розгляду справи не встановлено порушень вимог КУпАП при складанні постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 8, 9, 77, 244-246, 286 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до капрала взводу №2 роти №1 БУПП у Чернігівській області ДПП України капрала поліції Ремізова Владислава Павловича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Чернігівській області, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.І. Олещенко