Справа № 805/1251/15-а
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2020-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 червня 2020 року

Київ

справа №805/1251/15-а

адміністративне провадження №К/9901/6707/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів - Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Виробниче об`єднання «Конті»

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27.05.2015 (суддя Чекменьов Г.А.)

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 07.07.2015 (Головуючий суддя Ястребова Л.В., судді: Ляшенко Д.В., Компанієць І.Д.)

у справі № 805/1251/15-а

за позовом Приватного акціонерного товариства «Виробниче об`єднання «Конті»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів

про визнання недійсною податкової консультації,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року Приватне підприємство «Виробниче об`єднання «Конті» (далі - позивач, ПП «Виробниче об`єднання «Конті») звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі - відповідач, СДПІ з обслуговування ВП у м. Донецьку МГУ Міндоходів), в якому просило суд визнати недійсною податкову консультацію від 27.03.2015 № 1509/10/06-013.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 27.05.2015, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 07.07.2015, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27.05.2015 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 07.07.2015 і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що при прийнятті рішень судами не були враховані положення Закону України «Про міжнародне приватне право», який встановлює порядок врегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок. В даному випадку учасниками правовідносин є позивач (як первісний кредитор), нерезидент України (боржник) та резидент України (новий кредитор).Таким чином, у даних правовідносинах є іноземний елемент, що дає підстави стверджувати, що заміна сторони відбувається в межах зовнішньоекономічного контракту. Закон України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» не містить заборони щодо зміни сторонами істотних умов договору, у тому числі його ціни, шляхом підписання додаткових угод до нього. Оскільки при уступці права вимоги до нового резидента-кредитора право вимоги переходить у повному обсязі, то і відповідальність за порушення законодавчо встановлених термінів розрахунків за експортно-імпортними операціями покладається на нього. Судами не надано оцінки положенням статей 202, 512, 513 Цивільного кодексу України. В судовому засіданні ні в першій, ні в апеляції не досліджувалися, а в матеріалах справи відсутні документи щодо наявності чи відсутності згоди боржника (нерезидента) про зміну кредитора у зобов`язанні.

Відповідач письмово проти доводів касаційної скарги заперечував, вважає оскаржувані судові рішення законними, обґрунтованими, а тому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2018 касаційну скаргу було передано судді-доповідачу Васильєвій І.А. та визначено склад колегії суддів, до якої також входять судді: Пасічник С.С. та Юрченко В.П.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Виробниче об`єднання «Конті» звернулося до відповідача - Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління міністерства доходів і зборів України, із запитом № 340/6 від 23.03.2015 р., в якому просив надати індивідуальну податкову консультацію з питань практичного застосування окремих норм податкового законодавства. На розгляд відповідачу були поставлені наступні питання:

1. В який термін відповідно до законодавства валютна виручка від продажу товарних знаків, зареєстрованих за межами України, повинна надійти на валютний рахунок резидента в уповноваженому банку?

2. Чи має право резидент-продавець товарних знаків, зареєстрованих за межами України, укласти з резидентом України договір цесії (відступлення права вимоги) щодо права на отримання коштів від нерезидента-покупця?

3. Чи будуть дотримані вимоги валютного законодавства України, якщо у разі укладення договору цесії кошти від нерезидента-покупця надійдуть на рахунок нових кредиторів - фізичних осіб у повному обсязі у встановлені строки (протягом 90 днів)? На якому етапі та на підставі яких документів розглянута операція буде завершена з точки зору валютного контролю?

4. У якому порядку повинно здійснюватися оподаткування відчуження товарних знаків, зареєстрованих поза межами України, податком на додану вартість?

5. У якому порядку повинно здійснюватись оподаткування зазначеної операції (відчуження товарних знаків та відступлення права вимоги) податком на прибуток підприємств?

На вказаний запит відповідачем надана податкова консультація 27.03.2015 р. № 1509/10/06-013, у якій зазначено, що, оскільки здійснення відступлення вимоги між резидентами при здійсненні експортно-імпортних операцій у сфері зовнішньоекономічної діяльності не допускається, то при формуванні об`єкту оподаткування податком на прибуток та податком на додану вартість жодних наслідків у податковому обліку у такому випадку не відбувається.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що оскільки нерезидент знаходиться поза межами юрисдикції України, застосування до нього окремих норм цивільного законодавства України без його згоди може привести до правової колізії у питанні виконання зовнішньоекономічного договору. Крім того, суди погодилися з наданою податковою консультацією, за змістом якої відповідачем у податковій консультації зазначено про недопущення здійснення відступлення вимоги між резидентами при здійсненні експортно-імпортних операцій у сфері зовнішньоекономічної діяльності, а тому при формуванні об`єкту оподаткування податком на прибуток та податком на додану вартість не може відбуватися змін у податковому обліку.

З такими висновками судів попередніх інстанцій не погоджується колегія суддів суду касаційної інстанції, виходячи з такого.

Відповідно до частини 4 статті 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16 квітня 1991 року № 959-ХІІ (надалі - Закон № 959-ХІІ) суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

За змістом частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, в тому числі, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позиція податкового органу ґрунтується на тому, що надходження валютної виручки до відмінної від власника експортованої продукції особи суперечить вимогам Закону.

Дійсно, при укладенні договору уступки права вимоги між підприємствами-резидентами може виникнути ситуація, коли вказану ЗЕД-операцію не знімуть з валютного контролю в банку через відсутність валютної виручки за експортним контрактом, так як така не надійшла до первісного кредитора, однак, сторони є вільними у виборі виду договору та його умов, а позиція податкового органу значно обмежує права і свободи суб`єктів ЗЕД та порушує їх інтереси. При цьому, суб`єкти ЗЕД у спірному періоді законодавством не були жодним чином не обмежені у праві укладати угоди з відступлення боргу (чи права вимоги).

Відповідно до пункту 53.3 статті 53 Податкового кодексу України ( в редакції на дату ухвалення рішення судом касаційної інстанції) протягом 30 календарних днів з дня набрання законної сили рішенням суду про скасування наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, або контролюючий орган з урахуванням висновків суду зобов`язані опублікувати узагальнюючу податкову консультацію або надати платнику податків індивідуальну податкову консультацію.

Отже, редакція пункту 53.3 статті 53 Податкового кодексу України на дату ухвалення рішення судом касаційної інстанції зобов`язує податковий орган надати нову індивідуальну податкову консультацію з урахуванням висновків суду, тобто такий обов`язок виникає у податкового органу в силу закону та не потребує додаткового відображення в резолютивній частині судового рішення.

Згідно частини 1 статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки у справі немає необхідності встановлювати обставини, що не були встановлені у рішеннях судів попередніх інстанцій, а судами першої та апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, суд дійшов висновку щодо необхідності скасування рішень судів попередніх інстанцій та прийняття рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 243, 246, 250, 341, 345, 349, 351 , 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Виробниче об`єднання «Конті» задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27.05.2015 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 07.07.2015 у справі № 805/1251/15-а скасувати.

Позовні вимоги задовольнити.

Скасувати податкову консультацію від 27.03.2015 № 1509/10/06-013 надану на запит АТ ВО «КОНТІ».

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.А. Васильєва
Судді: С.С. Пасічник
В.П. Юрченко