Справа № 580/4017/19
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4017/19 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції:
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 червня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання дій незаконними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати незаконними дії відповідача при створенні постанови ВП №60639340 та трьох документів на її основі;

- скасувати постанову ВП №60639340 та три документи, створені на її основі, а справу закрити.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що рішення суду першої інстанції, а також оскаржувана постанова є незаконною.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року по справі № 580/2322/19 застосовано до ОСОБА_1 захід процесуального примусу у вигляді штрафу: стягнуто з ОСОБА_1 штраф в розмірі 576 гривень 30 коп. в дохід Державного бюджету України.

Черкаським окружним адміністративним судом 04.10.2019 згідно вказаної ували видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 576 гривень 30 коп. в дохід Державного бюджету України.

Cтаршим державним виконавцем Придніпровського відділу Державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Теліженко В.О. 19.11.2019 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60639340 з виконання виконавчого листа №580/2322/19, виданого 04.10.2019 Черкаським окружним адміністративним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штраф у сумі 576,30 грн.

Крім того, 19.11.2019 у виконавчому провадженні ВП №60639340 прийнято постанови про стягнення з ОСОБА_1 57,63 грн виконавчого збору та 110,44 грн витрат виконавчого провадження.

Також, 29.11.2019 старшим державним виконавцем у виконавчому провадженні ВП №60639340 здійснено виклик, яким зобов`язано ОСОБА_1 з`явитись до державного виконавця 02.12.2019.

Не погодившись з такими рішеннями, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що спірні постанови про відкриття виконавчого провадження, стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження та виклик державного виконавця є такими, що прийняті в межах, спосіб та на підставі повноважень встановлених законом.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом <…> (пункти 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно частини п`ятої статті 149 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 4) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом (частина перша статті 10 Закону України «Про виконавче провадження»).

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», здійснюється примусове виконання виданих судами виконавчих листів, а також судових ухвал про накладення в порядку процесуального припису штрафу. Примусове виконання таких документів покладається, зокрема, на державних виконавців, які здійснюють відповідні визначені законом заходи примусового виконання рішень.

Як зазначалося, спір у даній справі стосується виконавчого провадження, №60639340, відкритого з виконання виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду про стягнення з позивача штрафу у справі № №580/2322/19 в порядку процесуального примусу.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи позивача фактично зводяться до того, що виконавчий лист Черкаським окружним адміністративним судом 04.10.2019 у справі №580/2322/19 не видавався, а отже є підробленим.

Водночас, виконавчий лист, з виконання якого було відкрите спірне виконавче провадження №60639340 дійсно виданий Черкаським окружним адміністративним судом 04.10.2019 у справі № 580/2322/19 (а.с. 35-36, 70, 164-165, 252-253) та був направлений для виконання до Придніпровського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області супровідним листом від 04.10.2019 № 580/2322/19/4785/19 (а.с. 34, 69, 163, 251).

Посилання ж позивача на лист Черкаського окружного адміністративного суду від 26.03.2020 № 580/4017/19/4605/19 про те, що виконавчі листи у справі № 580/4017/19 не видавалися, колегія суддів відхиляє, оскільки у даному випадку, спір стосується виконавчого листа, виданого у справі № 580/2322/19.

Отже, безпідставним є посилання в апеляційній скарзі на те, що виконавчий Черкаського окружного адміністративного суду від 04.10.2019 у справі від № 580/2322/19 не видавався та є підробленим.

Не суперечить вимогам КАС також і застосування судом першої інстанції спрощеного позовного провадження при розгляді даної справи, оскільки спір у даній справі не відноситься до справ, які розглядаються виключно в порядку загального позовного провадження (частина четверта статті 12 КАС), та огляду на складність може бути розглянутий за правилами спрощеного позовного провадження. Тому, відповідні доводи апеляційної скарги колегія суддів відхиляє.

Інші доводи позивача в апеляційній скарзі містять його особисті звинувачення та зневажливі вислови в сторону судді Білоноженко М.А., яка прийняла оскаржуване рішення у даній справі, та судді Руденко А.В., якою винесено ухвалу про накладення на позивача штрафу та видано виконавчий лист, виконавче провадження з виконання якого є предметом даного спору.

Колегія суддів такі доводи позивача залишає без розгляду як такі, що свідчать про прояв явної зневаги до суду - зловживання процесуальними правами.

Так, однією із основних засад адміністративного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами (статті 2 КАС).

Відповідно до частин першої, четвертої статті 45 КАС учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Згідно частини третьої статті 45 КАС якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Вирішення на користь позивача справи у Європейському суді з прав людини, наявність групи інвалідності та його особисті уявлення про моральність, на чому він наголошує в апеляційній скарзі, не виправдовує його дії щодо вияву явної неповаги до суду шляхом допущення неприпустимих, грубих висловів в сторону суду в офіційних процесуальних документах.

Інших обґрунтованих доводів, стосовно того, у чому саме полягає неправильність рішення суду першої інстанції, порушення ним норм права, неправильність встановлення обставин справи, тощо, яким може бути надано оцінку апеляційним судом, позивач в апеляційній скарзі не наводить.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги в межах її доводів, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя І.В. Федотов