Справа № 580/1154/20
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2020-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року справа № 580/1154/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

06.04.2020 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) подав у Черкаський окружний адміністративний суд позов до Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул.Федора Ернста, буд.3; ) (далі відповідач) про стягнення на його користь компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати за період з 01.03.2016 до 05.03.2020 у розмірі 3057,00грн.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач із затримкою виплатив належні позивачу кошти, що є складовою грошового забезпечення, та виплачені на підставі рішень суду у справах №580/2006/19 та №580/3031/19. Тому наявні підстави для компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати.

Ухвалою суду від 15.04.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження. Встановлено відповідачу строк тривалістю десять днів з дня отримання копії ухвали для надання відзиву на позовну заяву та доказів. Згідно з даними рекомендованих повідомлень вказану ухвалу відповідач отримав 22.04.2020, а позивач 21.04.2020.

05.05.2020 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позову відмовити. Вказує, що позивач не навів обставин, які вказують на неповне або неправильне нарахування йому грошового забезпечення. Тому його вимоги є безпідставними.

Оскільки сторони клопотань про розгляд справи з їх повідомленням (викликом у судове засідання) суду не надали, з огляду на відсутність необхідності призначення експертизи, виклику та допиту свідків суд вирішив розглянути справу у спрощеному провадженні без їх виклику (у письмовому провадженні).

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд встановив, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30.07.2019 у справі №580/2006/19, що набрало законної сили 30.08.2019, присуджено стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 заборгованість з грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01.03.2016 до 13.03.2018 у сумі 7560,00грн. та індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2016 до 30.10.2017 у сумі 2718,85грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06.12.2019 у справі №580/3031/19, що набрало законної сили 09.01.2020, присуджено стягнути з Департаменту патрульної поліції заборгованість ненарахованого в повному розмірі на день вибуття у відпустку грошового забезпечення з врахуванням стягнутих доплат за службу в нічний час за періоди: з 19.05.2016 до 02.06.2016; з 28.11.2016 до 12.12.2016; з 28.02.2017 до 10.03.2017; з 28.06.2017 до 08.07.2017; з 07.11.2017 до 16.11.2017; з 22.01.2018 до 31.01.2018 на користь ОСОБА_1 у сумі 2898,00грн.

16.03.2020 позивач направив відповідачу рапорт про виплату йому компенсації втрати частини грошового забезпечення у зв`язку з порушенням строку їх виплати за період з 01.03.2016 до 30.10.2019 у розмірі 2991,66грн. та заборгованості з грошового забезпечення за березень-червень 2016 року в частині невиплати посадового окладу в сумі 280,00грн.

Оскільки відповідач не виплатив вказані кошти і не надав відповіді на рапорт, позивач звернувся в суд з вищевказаним позовом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовано Законом України від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (далі Порядок №159).

Відповідно до положень ст.1 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Отже, право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням юридичного факту (події) - невиплати грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Згідно зі ст.2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі треба розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до ст. ст. 3, 4 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Згадані вище статті 2, 3 цього Закону встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію один і більше календарних місяців, дається визначення поняття доходи для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації.

Згідно зі ст.6 Закону №2050-ІІІ компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Статтею 7 Закону №2050-ІІІ передбачено, що відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Пункти 1, 2 Порядку №159 кореспондуються з положеннями Закону №2050-ІІІ і конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Відповідно до пункту 4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ та пункті 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

У постанові Верховного Суду від 26.02.2020 у справі №826/8319/16, яка обов`язкова для врахування судом відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, зазначено, що аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що положення Закону № 2050-III та Порядку №159 право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати не ставлять у залежність від порядку виплати доходу - у добровільному чи судовому порядку. Компенсація за порушення строків виплати виникає тоді, коли грошовий дохід (заробітна плата) особи (працівника) з вини відповідача не нараховувався, своєчасно не виплачувався і через це особа зазнала втрат. Згідно з приписами Конституції України та КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Отже, позивач має право на компенсацію втрати частини грошових доходів внаслідок за час затримки виконання судового рішення. Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. Правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

У рішенні від 29.04.2020 №420/2093/16-а ВС наголосив, що компенсація, передбачена Законом №2050-ІІІ, виплачується у разі порушення строків виплати доходу (перерахованої допомоги), а не виконання рішення суду. Оскільки суми нараховані в результаті протиправної виплати належних коштів у меншому розмірі, ніж було встановлено, та відновлення прав позивача, вказана сума є доходом в розумінні ст.2 Закону №2050-ІІІ.

З повідомлень УДКСУ у Київській області від 10.03.2020 №7-06/1511 та від 16.10.2019 №7-06/6184 суд встановив, що на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.12.2019 у справі №580/3031/19 (набрало законної сили 09.01.2020) безспірне списання коштів з рахунку відповідача відбулось 05.03.2020, а на виконання рішення від 30.07.2019 у справі №580/2006/19 (набрало законної сили 30.08.2019) 15.10.2019.

Оскільки згаданим вище рішенням адміністративного суду підтверджена протиправність дій відповідача щодо неповноти виплати грошового забезпечення позивачу, доводи останнього про право на компенсацію втрати частини доходу є обгрунтованими.

Індекси споживчих цін на товари та послуги за даними Держкомстату становили: березень 2016 101,0; квітень 2016 -103,5; травень 2016 - 100,1; червень 2016 - 99,8; липень 2016 - 99,9; серпень 2016 - 99,7; вересень 2016 - 101,8; жовтень 2016 - 102,8; листопад 2016 - 101,8; грудень 2016 -100,9; січень 2017 - 101,1; лютий 2017 - 101,0; березень 2017 -101,8; квітень 2017 - 100,9; травень 2017 - 101,3; червень 2017 - 101,6; липень 2017 - 100,2; серпень 2017; - 99,9; вересень 2017 - 102,0; жовтень 2017-101,2; листопад 2017 - 100,9; грудень 2017 - 101,0; січень 2018 - 101,5; лютий 2018 - 100,9; березень 2018 -101,1; квітень 2018 - 100,8; травень 2018 -100,0; червень 2018 - 100,0; липень 2018 - 99,3; травень 2016 - 100,1; червень 2016 - 99,8; липень 2016 - 99,9; серпень 2016 - 99,7; вересень 2016 - 101,8; жовтень 2016 - 102,8; листопад 2016 - 101,8; грудень 2016 -100,9; січень 2017-101,1; лютий 2017 -101,0; березень 2017 -101,8; квітень 2017 - 100,9; травень 2017 - 101,3; червень 2017 -101,6; липень 2017 - 100,2; серпень 2017 - 99,9; вересень 2017 - 102,0; жовтень 2017-101,2; листопад 2017 - 100,9; грудень 2017 -101,0; січень 2018 -101,5; лютий 2018 -100,9; березень 2018 -101,1.

Суми компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час становлять:

за період з 01.03.2016 до 13.03.2018 щодо доплати в сумі 7560,00грн. - 1650,24грн. (127,68грн.+127,34грн.+ 64,00грн.+112,60 грн.+130,03 грн.+121,63 грн.+81,90 грн.+88,78 грн.+73,08 грн.+46,36 грн.+88,36 грн.+60,73 грн.+38,64 грн.+71,90 грн.+65,52 грн.+48,63 грн.+ 48,88 грн.+35,91 грн.+39,56 грн.+49,05 грн.+28,35 грн.+29,73 грн.+18,14 грн.+24,19 грн.+29,23 грн.);

з 01.03.2016 до 30.10.2017 щодо доплати в сумі 2718,85грн. - 606,70грн. (19,33 грн.+19,43 грн.+19,64 грн.+18,37 грн.+16,49 грн.+15,32 грн.+35,22 грн.+34,00 грн.+32,40 грн.+45,50 грн.+43,42 грн.+42,52 грн.+52,54 грн.+52,00 грн.+52,27 грн.+56,44 грн.+51,81 грн.).

Сума компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення у вигляді ненарахованого в повному розмірі на день вибуття у відпустку грошового забезпечення з урахуванням стягнутих доплат за службу в нічний час за періоди: з 19.05.2016 до 02.06.2016; з 28.11.2016 до 12.12.2016; з 28.02.2017 до 10.03.2017; з 28.06.2017 до 08.07.2017; з 07.11.2017 до 16.11.2017; з 22.01.2018 до 31.01.2018 у сумі 2898,00грн. становить 800,06грн. (135,07 грн.+136,08 грн.+81,64 грн.+91,72 грн.+47,37грн.+88,03грн.+72,24 грн.+71,56 грн.+41,83 грн.+34,52грн.).

Отже, загальна сума компенсації за вказані періоди становить 3057,00грн. Відповідач не довів, що здійснив такі нарахування на користь позивача та її виплату.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5- рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи з меж, підстав та предмету позову, аналізу викладених положень законодавства та оцінки наявних у матеріалах справи доказів у сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи обґрунтованість позовних вимог та керуючись ст.139 КАС України, суд дійшов висновку, що понесеня судові витрати, підтверджені квитанцією від 13.04.2020 №0.0..1 про сплату судового збору в розмірі 840,80 грн., підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 138-139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити повністю.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (03048, м.Київ, вул.Федора Ернста, буд.3; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати на загальну суму 3057,00грн. (три тисячі п`ятдесят сім гривень нуль копійок).

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (03048, м.Київ, вул.Федора Ернста, буд.3; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в сумі 840,80грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з складення повного його тексту. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зазначений строк продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя А.М. Бабич

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 12.06.2020.