Справа № 757/728/20-а
Суддя: Калініченко О. Б.
Дата ухвалення: 2020-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 757/728/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Калініченко О.Б.

при секретарі Машевській О.Ю.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону № 2 роти № 3 Управління патрульної поліції у м. Києві Куца Артема Юрійовича, третя особа Департамент патрульної поліції про визнання дій протиправними, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до інспектора батальйону № 2 роти № 3 УПП у м. Києві Куца А.Ю. про визнання дій протиправними, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, який надійшов до Солом`янського районного суду м. Києва за підсудністю 17.04.2020 року.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 25.12.2019 року інспектором Куцом А.Ю. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 1903080, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн., за виїзд на смугу для зустрічного руху, тобто за порушення п. 11.4 ПДД України.

Вважає оскаржувану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що не вчиняв порушення, вказане у постанові. Пояснює, що при виїзді з гаражного кооперативу «Либідь», що знаходиться по вул. М. Бойчука, 45, повернув наліво на відповідну смугу руху, що дозволено дорожньою розміткою та відсутністю забороняючих знаків. Проїхавши близько 300 метрів, під`їхав до перехрестя, на що вказує дорожня розмітка п. 1.13 розділу 34 ПДД України. На перехресті помітив патрульний автомобіль та вирішив під`їхати до працівників патрульної поліції для уточнення інформації з дорожнього руху. Враховуючи розмітку та безпечність руху, здійснив поворот наліво та з`їхав з перехрестя до патрульних. Не давши чіткої відповіді, інспектор Куц А.Ю. повідомив про порушення правил дорожнього руху і виписав відповідну постанову.

Разом з тим, обґрунтованих доказів ОСОБА_1 не отримав, а також не був ознайомлений з відео АА00507, яке було додано до постанови.

Тому, просить суд ухвалити рішення, яким визнати дії інспектора протиправними та скасувати постанову від 25.12.2019 року.

Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 13.01.2020 року справу передано на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22.04.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та залучено до участі у справі Департамент патрульної поліції як третю особу, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмета спору.

В ухвалі учасникам справи було визначено строк на подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень.

Відповідач копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками отримав (а.с. 21), відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Частиною 6 цієї статті визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

03.06.2020 року від третьої особа до суду надійшли пояснення щодо позову з посиланням на те, що згідно з Положенням про Департамент патрульної поліції від 06.11.2015 року № 73 (зі змінами у редакції наказу Національної поліції України від 20.02.2020 року № 134) ДПП бере участь у судових засіданнях в порядку самопредставництва через начальника, а також уповноважених працівників підрозділу правового забезпечення апарату ДПП та підрозділів правового забезпечення територіальних (відокремлених) підрозділів ДПП.

Просить суд у задоволенні позову відмовити, вважаючи, що твердження позивача є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підтягають задоволенню.

Посилається на те, що згідно розділу VІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року № 1026, строк зберігання відеозаписів становить 30 діб. Тому на даний час відсутні такі відеоматеріали по справі.

Разом з тим, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення був досліджений та встановлений відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, свідком вчинення якого позивачем став відповідач.

Крім того, зазначає, що вимога позивача про визнання дій відповідача протиправними суперечить основними засадам адміністративного судочинства, оскільки стосується дотримання відповідачем процедури розгляду справи по притягненню особи до адміністративної відповідальності, а оскарженню підлягає правомірність винесення постанови за викладених в ній та об`єктивно підтверджених обставин.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 25.12.2019 року інспектором Куцом А.Ю. було винесено постанову, серії ЕАК № 1903080, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення п. 11.4 ПДД України (а.с. 8-9).

Згідно з п.п. 3, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

Позивач заперечує свою вину щодо порушення правил дорожнього руху, а оскаржувану постанову вважає незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач по справі - інспектор батальйону № 2 роти № 3 УПП у м. Києві Куц А. Ю. відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав, будь-яких доказів суду не надав.

Разом з тим, в своїх поясненнях від 03.06.2020 року ДПП, яке виступає представником територіальних його підрозділів, посилається на те, що згідно розділу VІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року № 1026, строк зберігання відеозаписів становить 30 діб, а тому додане до п. 9 оскаржуваної постанови відео АА00507 неможливо надати суду.

Однак дане пояснення суд не вважає обґрунтованим з огляду на те, що згідно з п. 4 цього розділу строк зберігання відеозаписів за рішенням керівника органу, підрозділу поліції може бути збільшено, зокрема, у разі в провадженнях у справах про адміністративні правопорушення.

Також третя особа зазначає, що відповідач став свідком вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Однак згідно постанови, що міститься в матеріалах справи та оскаржується позивачем, ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст.65 КАС України як свідок в адміністративній справі може бути викликана судом кожна особа, якій можуть бути відомі обставини, що належить з`ясувати у справі.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 року по справі №161/5372/17 зазначив, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. Натомість, на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах.

У даній справі основним та єдиним доказом вчинення правопорушення, на який вказує третя особа, є свідчення відповідача, який є працівником поліції, що склав оскаржувану постанову, а, отже, є зацікавленою особою, а тому його пояснення не можуть бути допустимим доказом.

Таким чином, всупереч вимогам ст. 77 КАС України суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема у матеріалах відсутні матеріали фото - чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення. Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у постанові від 25.12.2019 року та не підтверджується жодними іншими доказами.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач не надав суду доказів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП, а тому підлягає скасуванню.

Крім того, позивач просить суд визнати дії відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності протиправними.

Разом з тим, суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Так, ґрунтуючись на правових висновках Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладених в постанові від 07.02.2019 року у справі №646550/15-а та в постанові 10.05.2018 року у справі №760/9462/16-а, суд дійшов висновку, що визнання протиправними дій інспектора щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, що є процесуальною діяльністю суб`єкта владних повноважень, спрямованою на фіксацію адміністративного правопорушення є предметом оцінки суду при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, що не відповідає завданням адміністративного судочинства та у подальшому може призвести до виникнення нових судових спорів.

Крім того, позивач зі скаргою на дії інспектора не звертався, службова перевірка наявності в діях інспектора ознак протиправної поведінки не проводилася та відповідно до вимог ст. 222 КУпАП відповідач має право розглядати справи про адміністративні порушення і накладати адміністративні стягнення, безпосередньо за ч. 1 ст. 126 КУпАП України, тобто останній діяв в межах своїх повноважень.

З огляду на наведене, для належного захисту порушеного права позивача достатнім способом буде визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, що відповідає вимогам ч.3 ст.286 КАС України, а не визнання протиправними дії відповідача по складанню оскаржуваної постанови щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, тому позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 122, 245, 246, 251, 256, 268, 276, 287-289, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 21, 72-78, 90, 139, 205, 241-246, 250, 251, 269, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора батальйону № 2 роти № 3 Управління патрульної поліції у м. Києві Куца Артема Юрійовича, третя особа Департамент патрульної поліції про визнання дій протиправними, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1903080 від 25 грудня року, винесену інспектором Управління патрульної поліції у м. Києві Куцом Артемом Юрійовичем (м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9), про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255,00 гривень.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: