Справа № 215/1591/18
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2020 року Справа № 215/1591/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця,
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Тернівського районного суду м.Кривого Рогу з позовом про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича (далі - відповідач) від 09.11.2017р. (ВП №54963110) про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника про стягнення з позивача на користь Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" заборгованості за кредитним договором №GP-5311212 від 06.11.2013р. у розмірі 58' 617грн. 06коп.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що оскаржувана постанова від 09.11.2017р. (ВП54963110) про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника прийнята відповідачем з порушенням вимог ст.ст.2, 19, 28 Закону України "Про виконавче провадження", тому вважає її протиправною, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області адміністративний позов передано за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
На підставі автоматичного розподілу справ, вказану справу передано для розгляду судді Кадниковій Г.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовну заяву залишено без руху через невідповідність вимогам ст.ст.160, 161 КАС України. Встановлений строк неодноразово продовжено.
На виконання ухвал суду, позивачем усунуті виявлені недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 02.06.2020 року позивачу поновлено строк звернення до суду, позов прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено її до розгляду у судовому засіданні.
Також, зазначеною ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
Від відповідача засобами електронного зв`язку на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в обгрунтування якого зазначено, що на адресу ОСОБА_1 відповідачем направлено постанову про відкриття виконавчого провадження засобами поштового зв`язку, проте конверт повернувся із позначкою "відмова від отримання". Крім того зазначає, що з 20.10.2017 року жодного рішеня, дії чи бездіяльність приватного виконавця не оскаржено відповідно до ст.74 Закону України "Про виконавче провадження". Таким чином, відповідач вважає, що його дії щодо винесення постанов про відкриття виконавчого провадження ВП №54963110 від 20.10.2017р. та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.11.2017р. є правомірними та законними, здійснені з дотриманням норм чинного законодавства.
Представник позивача скористався правом звернення з клопотанням про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідач у призначене засідання не з`явився, участь повноважного представника у засіданні не забезпечив.
Враховуючи запровадження та продовження постановами Кабінету Міністрів №211 від 11.03.2020 р., № 255 від 02.04.2020 р., № 392 від 20.05.2020 р. на усій території України карантину, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін (в порядку письмового провадження) на підставі наявних документів.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, при її розгляді, суд виходить з наступного.
Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрієм Олександровичем 20.10.2017 р. прийнята постанова з примусового виконання виконавчого напису №3047 від 19.06.2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною про стягнення заборгованості на користь Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" у сумі 58'617грн. 06коп. за кредитним договором №GP-5311212 від 06.11.2013 року.
Також, 09.11.2017 року відповідачем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (позивача по справі).
Позивач зазначає, що працює провідником у Філії «Пасажирська компанія» ПАТ «Українська залізниця» та 20.03.2018 року з розрахункового відділу дізналась про зазначену постанову, проте вказує, що жодних листів та будь-яких інших документів не отримувала за адресою реєстрації місця проживання.
Не погоджуючись із постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №54963110 від 09.11.2017 року, позивач звернулася з відповідним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих написів нотаріусів.
Частиною 1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до абз.2 ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.
Згідно з частинами 1, 2 ст.25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.
Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Частиною 2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
В матеріалах справи містяться Загальні умови договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, від 06.11.2013 р., підписані ОСОБА_1 разом з Кредитним договором № GP-5311212.
Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною вчинено виконавчий напис №3047 від 19.06.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" у сумі 58' 617грн. 06коп. за кредитним договором №GP-5311212 від 06.11.2013 року.
Позивач вказує, що жодної вимоги про порушення виконання зобов`язання за Кредитним договором від Третьої особи або первісного кредитора - ПАТ "Банк Ренесанс Капітал" не отримувала. Вважає, що за таких обставин виконавчий напис нотаріуса визнається таким, що не підлягає виконанню при відсутності оригіналів фінансового чеку та опису вкладення, які підтверджують направлення боржнику вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання.
Проте, як вбачається з тексту позовної заяви, позивач не оспорює виконавчий напис, посилаючись на його оскарження в окремому порядку та в інший спосіб.
Докази оскарження зазначеного вище виконавчого напису нотаріусу сторонами не надані.
Позивач посилається на порушення діями виконавця (відповідача по справі) ст.ст.2, 18, 19, 28 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: вказує, що не отримувала постанов, листів, повідомлень відповідача за адресою своєї реєстрації.
Позивач зазначає, що про постанову відповідача від 09.11.2017р. (ВП №54963110) про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника дізналась 20.03.2018 р. від підприємства, з яким перебуває у трудових відносинах.
Відповідно до ст.ст.3, 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення, в тому числі, на підставі виконавчих написів нотаріусів за заявою стягувача про примусове виконання рішення
Згідно ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Частиною першою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Як вбачається з доданих до відзиву документів, постанова про відкриття виконавчого провадження відносно ОСОБА_1 від 20.10.2017 р. ВП № 54963110 подана до поштового відправлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення 23.10.2017р. та повернута відправнику з позначкою поштового відділення про відмову в отриманні (а.с.116).
Відповідно до ч.1 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.
Згідно ч.2 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження», за іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.
За змістом ч.3 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження», про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.
Як вбачається з матеріалів справи, за заявою представника стягувача про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.117), відповідачем 09.11.2017 р. винесено відповідну постанову.
Сторонами не заперечується отримання постанови ВП № 54963110 від 09.11.2017 р. працедавцем позивача 19.03.2018 року (а.с.51, 55-56, 94, 98-99).
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. були достатні правові підстави для винесення постанови від 09.11.2017 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
Щодо вчинення відповідачем дій по відкриттю виконавчого провадження з прийняттям відповідної постанови від 20.10.2017 р. ВП № 54963110 на підставі виконавчого напису нотаріуса від 19.06.2017 року №3047 та її направленням позивачу, судом не встановлено порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження».
Фактично, вимоги позивача стосуються незгоди з виконанням умов кредитного договору та виконавчого напису нотаріуса, а не дій державного виконавця.
З матеріалів справи не вбачається надання відповідачем доказів направлення позивачу відзиву на позовну заяву, що підтверджується актом № 678 від 12.06.2020. Проте, вказана обставина не впливає на суть прийнятого рішення.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За викладених обставин, дані позовні вимоги позивача не можуть бути задоволенні адміністративним судом.
Відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст.2, 9, 12, 47, 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова