Справа № 826/14869/18
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.

за участю секретаря судового засідання Білоус А.С.

позивача: ОСОБА_1 ;

представника відповідача: Улибіна В.О.;

треті особи: не з`явилися.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м.Києва на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м.Києва, треті особи: Голова дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м.Києва Риков Вадим Володимирович, Заступник голови дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м.Києва Дрюк Олексій Миколайович, Секретар дисциплінарної комісії адвокатури м.Києва Гнатюк Тетяна Віталіївна, Член Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м.Києва Бегунова Ольга Олексіївна, Член дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м.Києва Розметов Ровшанбек Назарович, Член Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м.Києва Дерев`янчук Володимир Анатолійович, Рада адвокатів м.Києва про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з адміністративним позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва (надалі по тексту також - відповідач, КДКА м. Києва), треті особи: Голова дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва Риков Вадим Володимирович, Заступник голови дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва Дрюк Олексій Миколайович, Секретар дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва Гнатюк Тетяна Віталіївна, Член дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва Бегунова Ольга Олексіївна, Член дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва Розметов Ровшанбек Назарович, Член дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва Дерев`янчук Володимир Анатолійович, Рада адвокатів м. Києва, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 40 Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії м. Києва () щодо притягнення адвоката ОСОБА_1 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 08.06.2006 № 2604) накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження, зобов`язання Раду адвокатів м. Києва внести відповідні зміни до Єдиного державного реєстру адвокатів України та встановити відсутність повноважень Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва (, юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, 3, 2-ий поверх, каб. 208) приймати рішення щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладати дисциплінарне стягнення на ОСОБА_1 , як адвоката м. Києва (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 08.06.2006 № 2604).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що спірне рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва прийнято протиправно та всупереч вимогам, визначених Конституцією та законами України. Також вказано, що оскаржуване рішення прийняте суб`єктом, який не наділений повноваженнями вирішувати питання про накладення дисциплінарних стягнень на адвокатів, як це передбачено вимогами ст. 50 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2020 р. позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення від 03.07.2018 № 40 Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії м. Києва щодо притягнення адвоката ОСОБА_1 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 08.06.2006 № 2604) до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження. Зобов`язано Раду адвокатів м. Києва внести відповідні зміни до Єдиного державного реєстру адвокатів України. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції прийнято рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції в контексті дискреційних повноважень та предмету спору не має право перебирати на себе повноваження КДКА м.Києва та визначати чи були в діях позивача ознаки дисциплінарного проступку.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції задоволено позовні вимоги в частині зобов`язання Ради адвокатів м.Києва вчинити дії щодо внесення змін до Єдиного реєстру адвокатів України, тоді як остання не є відповідачем у справі, а є лише третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Також апелянт вказує на процесуальні правопорушення, допущенні судом першої інстанції, а саме: не сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн за позовну вимогу стосовно Ради адвокатів міста Києва, відсутнє правове обґрунтування позовної вимоги в частині зобов`язання Ради адвокатів м.Києва.

Також апелянт вказує на те, що Єдиний державний реєстр адвокатів України не містить інформації про дисциплінарне стягнення у вигляді попередження адвоката ОСОБА_1 .

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Вважає, що доводи викладені апелянтом в апеляційній скарзі є необґрунтованими, відповідач без достатніх на те підстав притягнув позивача до дисциплінарної відповідальності. Суд першої інстанції правильно встановив обставини у справі та ухвалив законне рішення.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи або заяв про розгляд справи за їх участі до суду не надходило. Пояснень з приводу заявлених позовних вимог не надано, що не є перешкодою для подальшого розгляду справи.

В судовому засіданні позивач заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила суд залишити її без задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити.

У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції частковому скасуванню, виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є адвокатом, що підтверджується свідоцтвом від 08.07.2006 № 2604 про право на заняття адвокатською діяльністю, виданого за рішенням Київської міської КДКА від 08.06.2006 № 33-13-31. Робоче місце, зазначене в Єдиного реєстрі адвокатів України, є АДРЕСА_1 .

До КДКА м. Києва надійшла скарга ОСОБА_2 про дисциплінарний проступок адвоката ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням нею вимог Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

За результатами розгляду скарги прийнято рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва від 03.07.2018 № 40, яким вирішено: притягнути адвоката ОСОБА_1 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 08.06.2006 № 2604) до дисциплінарної відповідальності; накласти на адвоката ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді попередження; зобов`язати Раду адвокатів м. Києва внести відповідні зміни до Єдиного державного реєстру адвокатів України.

Спірне рішення від 03.07.2018 № 40 прийнято дисциплінарною палатою Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури м. Києва () у складі: голови дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва Рикова Вадима Володимировича, заступника голови дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва Дрюка Олексія Миколайовича, секретаря дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва Гнатюка Тетяни Віталіївни, члена дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва Бегунової Ольги Олексіївни, члена дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва Розметова Ровшанбека Назаровича, член дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва Дерев`янчука Володимира Анатолійовича .

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернулась до суду із позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем прийнято висновки щодо наведених відомостей у скарзі без наявності підтверджуючої доказової бази та за відсутності належних та допустимих доказів щодо фальсифікації документів, надання неправдивої інформації або інших порушень.

Окрім того, суд першої інстанції зазначив, що вирішення питання щодо порушення або відмови у порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката належить до повноважень дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за місцезнаходженням робочого місця адвоката. Таке рішення приймається за результатами розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) та Правилами адвокатської етики, затвердженими рішенням Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 17.11.2012.

Частинами першою, третьою статті 2 Закону № 5076-VI визначено, що адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом. З метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування.

Відповідно до статті 33 названого вище Закону адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом.

Дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.

Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Статтею 34 Закону № 5076-VI визначено, що підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Згідно з частиною першою статті 36 цього ж Закону право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки.

Отже, підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення дисциплінарного проступку, що виразився, зокрема, у порушенні правил адвокатської етики, порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом.

Статтею 37 Закону № 5076-VI дисциплінарне провадження складається з таких стадій:

1) проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката;

2) порушення дисциплінарної справи;

3) розгляд дисциплінарної справи;

4) прийняття рішення у дисциплінарній справі.

Процедуру здійснення дисциплінарного провадження на кожній із вказаних вище стадій врегульовано статтями 38, 39, 40 і 41 Закону № 5076-VI.

За змістом статті 38 Закону № 5076-VI заява (скарга) щодо поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, реєструється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури та не пізніше трьох днів з дня її надходження передається до дисциплінарної палати.

Член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за дорученням голови палати проводить перевірку відомостей, викладених у заяві (скарзі), та звертається до адвоката для отримання письмового пояснення по суті порушених питань.

За результатами перевірки відомостей членом дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури складається довідка, яка має містити викладення обставин, виявлених під час перевірки, висновки та пропозиції щодо наявності підстав для порушення дисциплінарної справи.

Заява (скарга) про дисциплінарний проступок адвоката, довідка та всі матеріали перевірки подаються на розгляд дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Частинами першою та другою статті 39 Закону № 5076-VI встановлено, що за результатами розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури більшістю голосів членів палати, які беруть участь у її засіданні, вирішує питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката.

Рішення про порушення дисциплінарної справи з визначенням місця, дня і часу її розгляду чи про відмову в порушенні дисциплінарної справи надсилається або вручається під розписку адвокату та особі, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення. До рішення про порушення дисциплінарної справи, яке надсилається або вручається адвокату, додається довідка члена дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, складена за результатами перевірки.

Відтак, вирішення питання щодо порушення або відмови у порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката належить до повноважень дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за місцезнаходженням робочого місця адвоката. Таке рішення приймається за результатами розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки.

Згідно з частиною третьою статті 39 Закону № 5076-VI рішення про порушення дисциплінарної справи або про відмову в порушенні дисциплінарної справи може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду.

Статтею 41 вищевказаного Закону визначено, що за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймає рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи. Рішення дисциплінарної палати приймається більшістю голосів від її загального складу, крім рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю, яке приймається двома третинами голосів від її загального складу.

Рішення у дисциплінарній справі має бути вмотивованим. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, його наслідки, особа адвоката та інші обставини.

Рішення у дисциплінарній справі приймається за відсутності адвоката, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, та особи, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката.

Аналіз викладених вище приписів законодавства дає підстави суду стверджувати про те, що вирішення питань стосовно притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, робоче місце якого знаходиться в м. Києві, в тому числі про порушення стосовно нього дисциплінарної справи та про закриття стосовно нього дисциплінарної справи, належить до повноважень Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії м. Києва, юрисдикція якої поширюється на місто Київ.

Вирішуючи питання щодо наявності повноважень у відповідача щодо прийняття спірного рішення, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості доводів позивача стосовно нелегітимності Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії м. Києва () у зв`язку з порушенням порядку її створення та реєстрації, оскільки перевірка дотримання вимог законодавства щодо створення названої Комісії та її реєстрації як юридичної особи виходить за межі предмету спору у даній адміністративній справі. Окрім того, на підтвердження доводів позивача про нелегітимність відповідача судом у ході судового розгляду справи не надано жодних доказів щодо протиправності створення та реєстрації як юридичної особи Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури в м. Києві, в тому числі доказів про визнання протиправними і скасування рішень Ради адвокатів України та конференції адвокатів м. Києва, що стосуються утворення названої Комісії.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність повноважень у Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва розглядати питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Як встановлено судом першої інстанції, до КДКА м. Києва 08.02.2018 р. та повторно 27.02.2018 р. надійшли скарги ОСОБА_2 про дисциплінарний проступок адвоката ОСОБА_1 щодо порушення нею вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У скаргах зазначено, що скаржник є учасником ТОВ "Мена-Авангард". Адвокат ОСОБА_1, консультуючи та безпосередньо представляючи інтереси іншого колишнього учасника вказаного товариства ОСОБА_4 , складаючи і підписуючи документи, виступаючи в суді, вчинила грубі порушення присяги адвоката та правил адвокатської етики, недобросовісно використовуючи свої професійні можливості і функції для фальшування подій, фактів, створення алгоритмів очевидної брехні, системи неправдивих подій, штучних бездоказових звинувачень (без опори на будь-який документ або належно встановлений факт), звинувачуючи скаржника у вчиненні тяжких правопорушень, в т.ч. і кримінального характеру. При цьому адвокат маніпулював своїм клієнтом ОСОБА_4 , оскільки останній в силу рівня своїх знань і володіння мовою не в стані таким чином сформулювати подібні звинувачення.

Також, у скарзі вказано, що 23.08.2017 р. ОСОБА_4 у зговорі з адвокатом ОСОБА_1 , не навівши жодних фактів, подав до Менського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області заяву, що містила неправдиву інформацію про підготовку ТОВ «Мена-Авангард» до його пограбування шляхом збирання врожаю.

30.08.2017 р., адвокатом, як представником ОСОБА_4 було подано скаргу з завідомо неправдивими відомостями до слідчого судді Менського районного суду на бездіяльність співробітників Менського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області. Так, у скарзі, поданій адвокатом до суду, було підтверджено у виступах під час судового розгляду 30.08.2017, крім завідомо неправдивої заяви про підготовку ТОВ «Мена-Авангард» до вчинення пограбування ОСОБА_4 , суду було подано неправдиву інформацію про оброблення полів особисто ОСОБА_4 . На думку скаржника, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 добре розуміли, що ввівши суд в оману зможуть досягнути мети.

Скаржник вказує, що адвокат ОСОБА_1 вийшла за межі своїх прав і обов`язків, передбачених ст.ст. 19, 20, 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Також, скаржником зазначено, що адвокатом ОСОБА_1 з метою затягування розгляду цивільної справи № 738/1351/17 Менським районним судом Чернігівської області подала до Шевченківського районного суду м. Києва нічим не обґрунтовані та явно неспроможні зустрічні позовні заяви до родини ОСОБА_2 , погрожуючи участю у цій справі фіскальних органів - справи № 761/29986/17, № 761/27381/17.

Таким чином, на думку скаржника, адвокатом ОСОБА_1 було порушено ст. 7 Правил адвокатської етики, а саме: адвокат не може давати клієнту поради, свідомо спрямовані на полегшення вчинення правопорушень, іншим чином умисно сприяти їх вчиненню його клієнтом або іншими особами. Адвокат не має права в своїй професійній діяльності вдаватися до засобів та методів, які суперечать чинному законодавству або цим Правилам.

Окрім того, зазначено, що адвокатом ОСОБА_1 було порушено ст. 25 Правил адвокатської етики, а саме: адвокату категорично забороняється використовувати при виконанні доручення клієнта незаконні та неетичні засоби, зокрема, спонукати свідків до надання завідомо неправдивих показань, вдаватися до протизаконних методів тиску на протилежну сторону чи свідків (погроз, шантажу, тощо), використовувати свої особисті зв`язки (чи інший орган, перед яким він здійснює представництво, або захист інтересів клієнтів, використовувати інформацію, отриману від колишнього клієнта, конфіденційність якого охороняється законом, використовувати інші засоби, що суперечать законодавству або цим правилам.

За результатами розгляду скарг, виходячи з результатів проведеної перевірки, дисциплінарна палата КДКА м. Києва дійшла висновку про виявлення ознак вчинення дисциплінарного проступку адвокатом ОСОБА_1 , а відтак і про наявність підстав для порушення дисциплінарної справи стосовно неї згідно з рішенням від 19.06.2018 р. № 34.

Відповідачем встановлено, що адвокатом ОСОБА_1 порушено окремі вимоги Правил адвокатської етики, а отже вчинено дисциплінарний проступок у розумінні ст.34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Так, дисциплінарною палатою КДКА м. Києва встановлено, що адвокат ОСОБА_1 , надаючи правову допомогу своєму клієнтові грубо порушила основні принципи адвокатської діяльності. Зокрема, адвокатом було порушено:

- ст. 7 Правил адвокатської етики, а саме: адвокат не може давати клієнту поради, свідомо спрямовані на полегшення вчинення правопорушень, і іншим чином умисно сприяти їх вчиненню його клієнтом або іншими особами; адвокат не має права в своїй професійній діяльності вдаватися до засобів та методів, які суперечать чинному законодавству або цим Правилам;

- cт. 25 Правил адвокатської етики, а саме: адвокату категорично забороняється використовувати при виконанні доручення клієнта незаконні та неетичні засоби, зокрема, спонукати свідків до надання завідомо неправдивих показань, вдаватися до протизаконних методів тиску на протилежну сторону чи і (погроз, шантажу, тощо), використовувати свої особисті зв`язки (чи орган, перед яким він здійснює представництво, або захист інтересів клієнтів, використовувати інформацію, отриману від колишнього клієнта, конфіденційність якого охороняється законом, використовувати інші засоби, суперечать чинному законодавству або цим правилам).

У висновку відповідачем зазначено, що вчинений адвокатом ОСОБА_1 дисциплінарний проступок є за своїм характером грубим одноразовим порушенням ст.ст. 9, 20, 36 Правил адвокатської етики, а тому дисциплінарна палата КДКА м. Києва, що вчинений дисциплінарний проступок є підставою для накладення на адвоката ОСОБА_1 стягнення у вигляді попередження.

При вирішенні питання про правомірність притягнення до дисциплінарної відповідальності слід виходити із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов`язань та встановлення в діях або бездіяльності особи складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності.

Відповідно до приписів ст. 38 Закону № 5076-VI під час проведення перевірки член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури має право опитувати осіб, яким відомі обставини вчинення діяння, що має ознаки дисциплінарного проступку, отримувати за письмовим запитом від органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, керівників підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань, фізичних осіб необхідну для проведення перевірки інформацію, крім інформації з обмеженим доступом.

Водночас, суд першої інстанції зауважив, що у скарзі ОСОБА_2 посилається на порушення прав також і ОСОБА_4 , при цьому відповідачем не затребувано від нього пояснень. Також, не було досліджено обставин за участю ОСОБА_4 щодо інформації, викладеної ОСОБА_2 у своїй скарзі, що, в свою чергу свідчить, про упередженість та викладення висновків у спірному рішенні без з`ясування всіх необхідних доказів та фактів.

Суд першої інстанції зазначив, що під час розгляду справи не встановлено подання скарг ОСОБА_4 щодо будь-яких дій позивача, не надано достовірної інформації, яка б свідчила про надання правової допомоги ОСОБА_4 з ознаками порушення присяги адвоката або правил адвокатської етики.

Також, відсутні будь-які вироки судів щодо фальшування подій, фактів, створення алгоритмів очевидних неправдивих подій, штучних беззаконних звинувачень та встановлення фактів звинувачення позивачем скаржника ОСОБА_2 у вчиненні тяжких правопорушень, у т.ч. кримінального характеру, як то зазначала скаржник у скарзі до відповідача.

Частиною 2 статті 17 КПК України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Окрім того, частиною 4 статті 296 Цивільного кодексу України встановлено гарантії реалізації такого принципу та вказано, що ім`я фізичної особи, яка затримана, підозрюється чи обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, або особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, може бути використане (обнародуване) лише в разі набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо неї або винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення згідно з національним законом або міжнародним правом. Також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

Принцип презумпції невинуватості закріплений положеннями й ч.І ст.11 Загальної декларації прав людини: "Кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту".

Презумпція невинуватості зафіксована у Міжнародному пакті про громадянські і політичні права, зокрема у п.2 ст. 14: "Кожен обвинувачений в кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно з законом".

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Аллан проти Сполученого Королівства" від 10 грудня 2009 року встановлено, що пункт 2 статті 6 Конвенції забезпечує "право вважатися невинним доти, доки вину не буде доведено в законному порядку". Презумпція невинуватості, яка розглядається як процесуальна гарантія в контексті самого кримінального провадження, накладає вимоги щодо, зокрема:

- тягара доведення;

правових презумпцій фактів і права:

- привілею проти самообвинувачення:

- досудового оприлюднення елементів справи:

- передчасних висловлювань суду або інших представників держави про вину обвинувачуваної особи (п. 93 Рішення).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Грабчук проти України" від 21 вересня 2006 року передбачено, що презумпція невинуватості порушена, якщо твердження посадової особи щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, відображає думку, що особа винна, коли цього не було встановлено відповідно до закону (пункт 42 Рішення).

Статтею 124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускається. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Отже, відповідачем прийнято висновки щодо наведених відомостей у скарзі без наявності підтверджуючої доказової бази та за відсутності належних та допустимих доказів щодо фальсифікації документів, надання неправдивої інформації або інших порушень.

Посилання відповідача на той факт, що судом першої інстанції не залучено до участі у справі громадянина ОСОБА_4 , колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки суд у справах про притягнення до дисциплінарної відповідальності надає оцінку правомірності рішенню суб`єкта владних повноважень, тоді як на відповідача покладається обов`язок дотримуватися процедурних вимог прийняття такого рішення.

Процедурні вимоги забезпечують об`єктивність дискреційного рішення, виступають гарантією від суб`єктивізму, упорядковують дослідження доказів, установлюють правила допустимості доказів, регулюють порядок з`ясування суб`єктом владних повноважень інтересів особи-учасника адміністративної процедури.

Щодо посилання ОСОБА_2 , що позивач, надаючи правову допомогу ОСОБА_4 як адвокат, вийшла за межі повноважень та подала 30.08.2017 як представником клієнта скаргу до слідчого судді Менського районного суду на бездіяльність співробітників Менського відділу поліції НУ НП в Чернігівській області, суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до ст. ст. 19, 20, 21 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" не забороняється позивачу, як адвокату, звертатись зі скаргами в інтересах свого клієнта до суду.

Щодо посилань у скарзі на те, що позивач з метою затягування розгляду цивільної справи Менським районним судом додала до Шевченківського районного суду м. Києва зустрічні позови до родини ОСОБА_2 суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що відповідач не наділений правом надавати оцінку обґрунтованості та спроможності вказаних позовних заяв. Також і не надано доказів, що вказані позови до Шевченківського районного суду будь-яким чином створюють штучні умови для сприяння затягування справи Менського районного суду в Чернігівській області.

Відповідно до ч. 3 ст. 34 Закону № 5076-VI не є підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності винесення судом або іншим органом рішення не на користь його клієнта, скасування або зміна судового рішення або рішення іншого органу, винесеного у справі, в якій адвокат здійснював захист, представництво або надавав інші види правової допомоги, якщо при цьому не було вчинено дисциплінарного проступку.

Також суд першої інстанції вірно зазначив, що залучення позивачем до участі у справі, яка розглядається Шевченківським районним судом, органів фіскальної служби не може свідчити про тиск на протилежну сторону, оскільки подача позовів із залученням третіх осіб, зокрема, і фіскального органу, є використана позивачем можливість, передбачена чинним законодавством, а не вчинення протиправним дій, як то стверджує скаржник.

Таким чином, вірними є висновки суду першої інстанції про те, що відповідачем не досліджено в повній мірі всіх обставин та пояснень щодо поданої скарги ОСОБА_2 , натомість висновки ґрунтуються на неперевіреній інформації та за відсутності аналізу всіх необхідних фактів.

Окрім цього, суд першої інстанції взяв до уваги, що 21.11.2017 до ЄДР було внесено кримінальне провадження № 0000633 з приводу перешкоджання діяльності адвоката ОСОБА_1 по наданню правової допомоги довірителю ОСОБА_4 зі сторони ТОВ "Мена-Авангард".

При цьому, суд наголосив, що порушення процедури проведення перевірки є також достатньою підставою для скасування результатів цієї перевірки.

Так, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.07.2019 р. у справі № 826/12228/18, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2019 р., визнано протиправним та скасовано рішення від 19.06.2018 р. № 34 Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва про порушення дисциплінарної справи відносно позивача. Рішення набрало законної сили 07.10.2019 р., а тому є обов`язковим для врахування судом.

Посилання апелянта на те, що на вищевказане судове рішення подано касаційну скаргу, за результатами розгляду якої Верховним Судом 18.11.2019 р. відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.06.2019 р. та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2019 р. у справі № 826/12228/18, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки касаційне оскарження не зупиняє дію судового рішення, яке набрало законної сили. Доказів прийняття Верховним Судом рішення про зупинення дії рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.06.2019 р. та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2019 р. у справі № 826/12228/18 матеріали справи не містять.

Колегія суддів вважає за необхідне також звернути увагу на положення статті 52 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", відповідно до якої встановлення факту вчинення адвокатом дисциплінарного проступку або відсутність складу дисциплінарного проступку в діях адвоката, що є підставою для прийняття дисциплінарною палатою кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури відповідних рішень, є виключним повноваженням зазначених органів адвокатського самоврядування.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

При цьому рішення у дисциплінарній справі має бути вмотивованим. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, його наслідки, особа адвоката та інші обставини.

Необхідно зазначити, що у відповідності до п.7 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 30.08.2014 № 120 адвокат не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні дисциплінарного проступку. Обов`язок доказування вини адвоката у вчиненні дисциплінарного проступку покладається на особу, яка ініціює дисциплінарне провадження стосовно адвоката. Звинувачення адвоката не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини адвоката тлумачаться на його користь.

Тобто, на думку суду апеляційної інстанції, відповідач під час перевірки відомостей, викладених у скарзі не дослідив належним чином всіх обставин та доказів, зокрема: не встановив, в чому саме виявилося порушення правил етичної поведінки позивачем чи є докази, які підтверджують такі порушення, а також до яких наслідків призвели такі порушення. Невстановлення вказаних обставин свідчить про суб`єктивізм прийнятого відповідачем рішення, що свідчить про його незаконність.

При цьому, доводи скаржника не підтверджуються жодними належними та достовірними доказами щодо наявності в діях адвоката порушення дисциплінарного проступку, а ґрунтуються лише на припущеннях.

Оцінюючи рішення, яке є результатом реалізації суб`єктом владних повноважень дискреції у питаннях, віднесених до його компетенції, суд перевіряє, чи відповідає таке рішення вимогам, закріпленим у ч. 2 ст. 2 КАС України, зокрема, чи прийнято воно обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Порушення будь-якого з цих критеріїв є достатнім для висновку про те, що рішення суб`єкта владних повноважень є протиправним і, як наслідок, підлягає скасуванню.

Зважаючи на те, що оскаржуване рішення не відповідає зазначеним критеріям, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для його скасування.

Разом з тим, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Ради адвокатів м.Києва внести відповідні зміни до Єдиного державного реєстру адвокатів України, оскільки така вимога задоволена стосовно третьої особи, яка не є стороною - відповідачем у справі. Зважаючи те, що вимоги позивача заявлені до Ради адвокатів м.Києва, яка не залучена ані позивачем, ані судом першої інстанції до участі у справі в якості співвідповідача, відповідно покладення обов`язку на третю особу щодо вчинення відповідних дій суперечить вимогам ст.ст. 46-49 КАС України.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що на сайті Єдиного державного реєстру адвокатів стосовно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) відсутні відомості про застосоване до неї дисциплінарне стягнення у вигляді попередження.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Суд визнає, що неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог про визнання протиправним та скасування пункту 3 рішення № 40 Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії м.Києва про зобов`язання Ради адвокатів м. Києва внести зміни до Державного реєстру адвокатів України та прийняття в цій частині нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог відповідно до ст. 317 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м.Києва задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року скасувати в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправним та скасування пункту 3 рішення № 40 Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії м.Києва про зобов`язання Ради адвокатів м. Києва внести зміни до Державного реєстру адвокатів України та прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Є.І. Мєзєнцев

В.В. Файдюк

Повний текст постанови виготовлено 10.06.2020 р.