Справа № 640/21957/18
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2020-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2020 року м. Київ № 640/21957/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
до Державного підприємства "Завод "Генератор"
простягнення заборгованості у розмірі 17527557,54 грн.
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - позивач та/або контролюючий орган/ГУ ДФС у м. Києві) з позовом до Державного підприємства «Завод «Генератор» (далі - відповідач та/або ДП «Завод Генератор») та просить суд стягнути з Державного підприємства «Завод генератор» податковий борг в сумі 17 527 557, 54 грн.

Мотивуючи позовні вимоги контролюючий орган вказує, що у Державного підприємства «Завод генератор» обліковується податковий борг у сумі 17 527 557, 54 грн, який складається з податку на додану вартість - 5 189 169, 17 грн; податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності - 460 511, 00 грн; земельний податок - 10 290 826, 65 грн; орендна плата - 1 587 050, 72 грн.

Представником відповідача подано відповідь на відзив, у якому останній посилається на постанову Кабінету Міністрів України від 29.12.2020 року №1221 «Про утворення державного концерну «Укроборонпром», лист Державної податкової інспекції України від 21.12.2005 року №25576/7/24-2217 «Про методичні рекомендації з питань застосування процедури погашення податкового боргу», Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом № від 14.05.1992 року №2343-XII» та стверджує, що стягнення податкового боргу у сумі 17 527 557, 24 грн буде суперечити принципам справедливості судочинства, закріпленого статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом звертає увагу на наступне.

Державне підприємство «Завод генератор» перебуває на обліку у Державній податковій інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві з 05.04.1991 року.

З матеріалів справи слідує, що у відповідача обліковується податковий борг у розмірі 17 527 557, 54 грн, який складається з податку на додану вартість - 5 189 169, 17 грн; податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності - 460 511, 00 грн; земельний податок - 10 290 826, 65 грн; орендна плата - 1 587 050, 72 грн.

Податковий борг з податку на додану вартість у розмірі 5 189 169, 17 грн виник внаслідок самостійно узгоджених та несплачених грошових зобов`язань ДП «Завод Генератор».

Податковий борг з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності у розмірі 460 511, 00 грн виник на підставі самостійно узгоджених та несплачених відповідачем грошових зобов`язань, а також на підставі податкового повідомлення-рішення (форми «Р») від 02.07.2016 року №, податкового повідомлення-рішення (форми «ПС») від 22.09.2017 року №.

Податковий борг за платежем земельний податок у розмірі 10 290 826, 65 грн виник на підставі самостійно узгоджених та несплачених ДП «Завод Генератор» грошових зобов`язань, з урахуванням суми нарахованої пені контролюючим органом в порядку статті 129 ПК України.

Податковий борг за платежем орендна плата з юридичних осіб у розмірі 1 587 050, 72 грн виникла у відповідача на підставі самостійно узгоджених та несплачених ДП «Завод Генератор» грошових зобов`язань.

Вирішуючи спір по суті суд враховує наступне.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Приписами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкове зобов`язання визначене самостійно платником в податковій декларації в силу положень пункту 54.1 статті 54 ПК України не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку і вважається узгодженим.

Згідно пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже заборгованість, яка виникла у зв`язку з несплатою відповідачем задекларованих у вказаних вище податкових деклараціях є узгодженою.

Статтею 59.1 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

З метою погашення податкового боргу, ДПІ у Оболонському районі м. Києва було вжито заходів, передбачених статтею 59 ПК України, а саме, направлено Державному підприємству «Завод генератор» податкову вимогу форми «Ю1» від 11.01.2007 року №1/39 та прийнято рішення №226 від 17.05.2017 року про стягнення коштів та продаж інших активів платника податків в рахунок погашення його податкового боргу.

Суд звертає увагу, що відповідачем не заперечувалось наявність у нього податкового боргу у розмірі 17 527 557, 54 грн., однак вказувалося, що стягнення такого боргу буде суперечити принципам справедливості судочинства, закріпленого статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінюючи доводи Державного підприємства «Завод Генератор» в цій частині суд зверне увагу на наступне.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2020 року №1221 «Про утворення державного концерну «Укроборонпром» до якого включено, зокрема Державне підприємство «Завод Генератор».

З метою створення умов та мотивації добровільного погашення податкового боргу платниками податків, залучення їх до участі у визначенні джерел та напрямків сплати такого боргу, недопущення руйнації цілісних майнових комплексів, а також з метою удосконалення процедур реалізації активів, які перебувають у податковій заставі листом податкової інспекції України від 21.12.2005 року №25576/7/24-2217 затверджено «Про методичні рекомендації з питань застосування процедури погашення податкового боргу» (далі - Методичні документації).

У відповідності до пункту 1.2 Методичних рекомендацій перед тим, як прийняти рішення про відчуження активів такої категорії підприємств або вжиття заходів судового стягнення боргу, підрозділи погашення прострочених податкових зобов`язань органів ДПС повинні перевірити, чи не включені зазначені підприємства:

- до переліку об`єктів права держвласності, які не підлягають приватизації, відповідно до вимог Закону України від 07.07.99 р. N 847-XIV "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації";

- до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою КМУ від 23.12.2004 р. N 1734 "Про затвердження переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави";

- до переліку підприємств та ВАТ, пакети акцій яких підлягають продажу або підготовці до продажу у процесі приватизації, затвердженого розпорядженням КМУ від 12.07.2005 р. N 256-р "Про затвердження переліку об`єктів для першочергової передприватизаційної підготовки та приватизації у 2005 році" та розпорядженням КМУ від 03.08.2005 р. N 318-р "Про затвердження переліків відкритих акціонерних товариств, пакети акцій яких підлягають продажу, і державних підприємств, які підлягають підготовці до продажу та приватизації у 2005 - 2006 роках".

Законом України від 07.07.1999 року №847-XIV «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» затверджено перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, згідно з додатком 1 у редакції чинній станом на час подання адміністративного позову контролюючим органом.

Затверджено перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані, згідно з додатком 2.

Відповідно додатку №1 до вказаного закону Спеціальне виробництво Київського заводу «Генератор», 254072, м. Київ, вул. Новоконстантинівська, б. 18 () відноситься до переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації .

Між тим, Закон України від 07.07.1999 року №847-XIV «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» втратив чинність з 02.10.2019 року на підставі Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 05.09.2019 року №1054-1.

Таким чином, станом на час вирішення спору по суті відповідач не є об`єктом права державної власності, що не підлягають приватизації.

Разом з цим, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 року №813 відповідача включено до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави.

Між тим, на думку суду, не вчинення порядку дій контролюючим органом, вказаних у Методичних рекомендаціях, не позбавляє останнього права звернутися до суду із вимогою про стягнення податкового боргу.

З урахуванням наведеного, доводи відповідача в цій частині не можуть бути підставою для відмови в задоволенні адміністративного позову.

Окрім цього, суд не враховує посилання ДП «Завод «Генератор» на положення Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом № від 14.05.1992 року №2343-XII» (далі - Закон №2343-XII») мотивуючи це наступним.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 45 Закону №2343-XII у третю чергу задовольняються: вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів); вимоги центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом.

З вказаного слідує, що вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) задовольняються у третє чергу.

За визначенням наведеним у статті 1 Закону №2343-XII» кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника.

Тобто, в даному випадку рішення суду про стягнення податкового боргу, яке набрало законної сили, є документом який підтверджує вимоги, серед іншого, органу доходів і зборів щодо грошових зобов`язань до боржника (відповідача) та надає останньому право, в розрізі положень Закону №2343-XII на пред`явлення вимог кредитора.

Посилання відповідачем на положення частини 5 статті 19, частини 8 статті 23 Закону №2343-XII не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки вони стосуються мораторію вже задоволених вимог кредиторів та виявлення кредиторів та осіб, які мають бажання взяти участь у санації боржника.

Таким чином, враховуючи вищевикладене суд вважає безпідставними посилання ДП «Завод «Генератор».

Окрім цього, не можуть бути взяті до уваги посилання відповідача на ухвалу Господарського суду від 03.11.2010 року у справі №50/155, оскільки останньою заборонено органам державної виконавчої служби, в тому числі державній виконавчій службі Оболонського районного управління юстиції в місті Києві на період дії мораторію у справі №50/155 накладати арешт, звертати стягнення грошові кошти, що будуть находиться на цьому розрахунковому рахунку, оскільки останньою не заборонено звертатися контролюючим органам до суду із позовними вимогами про стягнення податкового боргу.

З урахуванням наведеного суд не вбачає ознак порушення принципу справедливості закріпленого положеннями статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Також при вирішенні спору судом не враховуються посилання відповідача на порушення термінів виконання планових завдань за договорами, оскільки зазначене не спростовує наявності податкового боргу.

При цьому, суд вважає за необхідне вказати, що доводи ДП «Завод «Генератор» в частині порушення черговості виплати боргів кредиторам є необґрунтованими, оскільки така черговість здійснюється в порядку Закону №2343-XII.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Таким чином, зважаючи на те, що матеріли адміністративної справи не містять в собі належних та достатніх доказів на підтвердження обставин відсутності у відповідача податкового боргу, враховуючи обставини не заперечення ДП «Завод «Генератор» щодо його наявності, а також приймаючи до уваги те, що доводи останнього, як підстави для відмови в задоволенні адміністративного позову відхилено судом, з огляду на їх безпідставність, суд вважає наявними підстави для задоволенні адміністративного позову.

Згідно частини 2 статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Приймаючи до уваги те, що матеріали адміністративної справи не містять в собі доказів понесення позивачем судових витрат пов`язаних із залученням свідків та проведення експертиз, а стягнення сплаченого судового збору, з урахуванням приписів КАС України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь ГУ ДФС у м. Києві суми сплаченого ним судового збору.

Керуючись статтями 9, 72, 73, 77, 139, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1 Позов Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 33/19, ) до Державного підприємства «Завод «Генератор» (04080, м. Київ, вул. Новоконстянтинівська, б. 18, ) задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства «Завод «Генератор» (04080, м. Київ, вул. Новоконстянтинівська, б. 18, ) до Державного бюджету України податковий борг у розмірі 17 527 557 (сімнадцять мільйонів п`ятсот двадцять сім тисяч п`ятсот п`ятдесят сім) грн 54 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева