Справа № 480/5247/19
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2020 р. Справа № 480/5247/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соп`яненка О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Усенко І.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, який мотивує тим, що працює в органах прокуратури з 1999 року. Наказом Генерального прокурора України від 18.09.2015 призначений на посаду заступника прокурора Сумської області.

Наказом Генерального прокурора України № 153-к від 19.09.2019 звільнений з посади у перший робочий день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності. З наказу вбачається що підставою для його видання є рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та наказ Генерального прокурора від 23.02.2018 № 1дк. Вважає наказ протиправним.

Під час дисциплінарного провадження КДКП встановлено у діях ОСОБА_1 ряд ознак дисциплінарного проступку. Вказане рішення оскаржується у судовому порядку. Верховним Судом у рішенні від 12.04.2018 встановлено неправомірність рішення КДКП щодо наявності у діях позивача порушень у частині заповнення декларацій за 2015 та 2016 роки та порушення правил внутрішнього трудового розпорядку. Відповідач не мав підстав для звільнення позивача.

КДКП своїм рішенням фактично визнала ОСОБА_1 винним у вчиненні злочинів. При цьому вироком Зарічного районного суду м. Суми позивач визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні. Рішення КДКП у цій частині не відповідає вимогам для рішень суб`єкта владних повноважень, а тому і наказ № 153к, виданий на його підставі також підлягає скасуванню. На час винесення наказу позивач був тимчасово непрацездатним. Звільнення у цей період суперечить ч. 3 ст. 40 КзпП України.

04.11.2019 відповідачем прийнято наказ № 469к про звільнення позивача з посади в органах прокуратури з 05.11.2019, який також оскаржується у судовому порядку. Такі дії свідчать про визнання попередніх наказів про звільнення нечинними та такими, що не підлягають застосуванню. Просить визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора № 153к від 19.09.2019.

Відповідач у письмовому відзиві позов не визнав. Пояснив, що відповідно до вимог ст. 9 закону України "Про прокуратуру" у редакції, що діяла до 25.09.2019, Генеральний прокурор на підставі рішення КДКП приймав рішення про застосування до прокурорів дисциплінарного стягнення щодо неможливості перебування на посаді прокурора. Рішенням КДКП від 20.12.2017 № 352дп-17 ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури. Рішенням Верховного Суду у задоволенні вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування вказаного рішення відмовлено.

У період з 26.12.2017 до 19.09.2018 позивач перебував у відпустці по догляду за дитиною у зв`язку з чим не міг бути звільнений на час надходження рішення КДКП до Генеральної прокуратури України. Наказом Генерального прокурора від 23.02.2018 № 1дк ОСОБА_1 звільнено з посади в органах прокуратури у перший робочий день після закінчення відпустки по догляду за дитиною.

У серпні 2018 за заявою позивача йому надано соціальну відпустку по догляду за дитиною на період з 20.09.2018 до 18.09.2019. Після закінчення відпустки ОСОБА_1 до роботи не став, повідомив про свою тимчасову непрацездатність. У зв`язку з цим Генеральним прокурором видано наказ від 19.09.2019 № 153к відповідно до якого ОСОБА_1 вважається звільненим з посади в органах прокуратури у перший робочий день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності. Твердження позивача про його звільнення у період непрацездатності необґрунтовані.

Наказ № 153к був змінений наказом Генерального прокурора № 469к від 04.11.2019, яким уточнено дату звільнення позивача. Вважає, що наказ № 153к видано у межах повноважень та у спосіб, встановлений законом. Просить у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги із зазначених підстав.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював в органах прокуратури з 1999 року, з 18.09.2015 на посаді заступника прокурора Сумської області (а.с. 99).

Рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів № 352дп-17 від 20.12.2017 ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури (а.с. 16-22).

Рішенням Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 12.04.2018, що залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018, у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення КДКП від 20.12.2017 (а.с. 46-59). Таким чином, рішення КДКП судом не було визнано протиправним та скасовано, а тому підлягало виконанню.

Наказом прокурора Сумської області № 333к від 26.12.2017 ОСОБА_1 надано відпустку по догляду за дитиною з 26.12.2017 по 19.09.2018 (а.с. 100). На виконання рішення КДКП наказом Генерального прокурора № 1дк від 23.02.2018 ОСОБА_1 звільнено з посади в органах прокуратури у перший робочий день після закінчення відпустки по догляду за дитиною (а.с. 101).

Наказом прокурора Сумської області № 243к від 19.09.2018 позивачу надано відпустку по догляду за дитиною з 20.09.2018 по 18.09.2019 (а.с.102). Позивач після закінчення попередньої відпустки до роботи не став, а тому наказ № 1дк не був виконаний.

З 16.09.2019 позивач знаходився на лікуванні, що підтверджується копією листка непрацездатності (а.с. 297) У зв`язку з цим не став до роботи після закінчення відпустки, про що відповідачу повідомлено прокуратурою Сумської області (а.с. 103).

Генеральним прокурором 19.09.2019 видано наказ № 153к: ОСОБА_1 вважати звільненим з посади в органах прокуратури у перший робочий день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності. Підставою зазначено рішення КДКП від 20.12.2017 № 352дп-17 та наказ Генерального прокурора України від 23.02.2018 № 1дк (а.с. 104).

Зі змісту наказу № 153к вбачається, що позивач не був звільнений у період тимчасової непрацездатності, як він стверджує. Звільнення передбачалось після закінчення такої непрацездатності.

Відповідно до ст. 9 ч. 1 п.4 закону України "Про прокуратуру" (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин) до повноважень Генерального прокурора серед іншого належало право у встановленому цим Законом порядку на підставі рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів приймати рішення про застосування до прокурора регіональної чи місцевих прокуратур дисциплінарного стягнення або щодо неможливості подальшого перебування їх на посаді прокурора. Відповідно до ч. 2 ст. 9 закону України "Про прокуратуру" Генеральний прокурор видає накази з питань, що належать до його адміністративних повноважень, у межах своїх повноважень, на основі та на виконання Конституції законів України.

Як було зазначено, рішенням КДКП ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури. Рішення не було скасоване судом та підлягало виконанню. У зв`язку з неможливістю виконання наказу про звільнення позивача № 1дк від 23.02.2018 у встановлений у наказі момент, 19.09.2019, тобто у день, коли позивач мав стати до роботи після закінчення відпустки, видано наказ № 153к. Наказ, як зазначено у ньому, виданий на підставі наказу №1дк від 23.02.2018. Фактично ним внесено зміни до наказу про звільнення ОСОБА_1 , встановлено новий момент з якого позивач вважається звільненим, а саме у перший робочий день після закінчення тимчасової непрацездатності.

На підставі викладеного, суд вважає, що наказ № 153 к видано відповідачем на виконання наказу 1дк від 23.02.2018. Такі дії вчинені Генеральним прокурором у межах наданих йому повноважень та за наявності до того підстав. Позов суд вважає необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу №153к від 19.09.2019 відмовити в зв`язку з необгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Відповідно до п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначені, зокрема, статтею 295 цього кодексу продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлено 09.06.2020.

Суддя О.В. Соп`яненко