Справа № 500/2899/19
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2899/19

04 червня 2020 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Баб`юка П.М.

за участю:

секретаря судового засідання Косюк О.П.

представника позивача Демковича Ю.Й.,

представника відповідача Нацюк О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними щодо відмови у зарахуванні страхового стажу, зобов`язання зарахувати певний періоди роботи до страхового стажу та провести перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи 01.06.1993 по 01.11.1996 у ТОВ «Будівельна фірма «Тернобуд»; з 01.07.2005 року по 31.07.2005 та з 01.01.2006 по 28.08.2006 у КкП Тернопільського району; з 03.11.2006 по 31.11.2006 та з 01.06.2008 по 31.03.2009 у КП «Великоберезовицьке»; з 01.04.2012 по 31.12.2012 у ПП «Березовиця-Водоканал» - протиправними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 01.06.1993 по 01.11.1996 у ТОВ «Будівельна фірма «Тернобуд»; з 01.07.2005 по 31.07.2005 та з 01.01.2006 по 28.08.2006 у ККП Тернопільського району; з 03.11.2006 по 31.11.2006 та з 01.06.2008 по 31.03.2009 у КП «Великоберезовицьке»; з 01.04.2012 по 31.12.2012 у ПП «Березовиця-Водоканал» та провести у зв`язку з цим перерахунок пенсії за віком з 15.09.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 15.09.2019 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно листа відповідача № 940/Г-11 від 11.12.2019 за результатами розгляду звернення було повідомлено, що загальна кількість страхового стажу позивача становить 32 роки 06 місяців 19 днів. При розрахунку загального стажу позивачу не було зараховано до стажу періоди роботи 01.06.1993 по 01.11.1996 у ТОВ «Будівельна фірма «Тернобуд», з 01.07.2005 по 31.07.2005 та з 01.01.2006 по 28.08.2006 у КкП Тернопільського району, з 03.11.2006 по 31.11.2006 та з 01.06.2008 по 31.03.2009 у КП «Великоберезовицьке», з 01.04.2012 по 31.12.2012 у ПП «Березовиця-Водоканал». Не погодившись з такими діями відповідача позивач звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду (суддя Хрущ В.Л.) від 24.12.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

15.04.2020 на підставі розпорядження керівника апарату суду проведено повторний автоматизований розподіл даної справи, у зв`язку з тривалою відсутністю головуючого судді та не можливістю продовжувати ним розгляд справи у строки, встановлені КАС України. Системою автоматизованого розподілу головуючим суддею у даній справі визначено суддю Баб`юка П.М.

Ухвалою суду від 16.04.2020 прийнято справу до провадження суддею Баб`юком П.М. та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання.

Ухвалою суду від 04.05.2020 суд перейшов до розгляду даної адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін, судове засідання призначено на 04 червня 2020 о 10:30 год.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з мотивів викладених в позовній заяві, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вказав, що при обчисленні страхового стажу період роботи позивача з 01.06.1993 по 01.11.1996 у ТОВ «Будівельна фірма «Тернобуд» не було зараховано, оскільки запис в трудовій книжці містить виправлення у номері наказу про звільнення та на печатці підприємства відсутній ідентифікаційний код.

Також не враховані до страхового стажу періоди роботи позивача з 01.07.2005 по 31.07.2005 та з 01.01.2006 по 28.08.2006 у КкП Тернопільського району, з 03.11.2006 по 31.11.2006 та з 01.06.2008 по 31.03.2009 у КП «Великоберезовицьке», з 01.04.2012 по 31.12.2012 у ПП «Березовиця-Водоканал», оскільки у даних персоніфікованого обліку відсутня інформація про сплату страхових внесків. Враховуючи наведене, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не вбачає у своїх діях будь-яких ознак порушення прав позивача на соціальне забезпечення. Вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення учасників справи, дослідивши подані суду письмові докази, суд вважає встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 з 15.09.2019 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

02.12.2019 позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій просив надати: рішення відповідно до якого Головним управлінням ПФУ в Тернопільській області позивачу призначено пенсію за віком з 15.09.2019; розрахунок стажу; відповідь стосовно кількості страхового стажу, та у випадку не зарахування певних періодів роботи, зазначити їх та надати пояснення щодо причин їх не зарахування.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 940/Г-11 від 11.12.2019 позивача повідомлено, що загальна кількість страхового стажу становить 32 роки 06 місяців 19 днів.

При розрахунку загального стажу позивачу не було зараховано до стажу періоди роботи з 01.06.1993 по 01.11.1996 у ТОВ «Будівельна фірма «Тернобуд», оскільки запис в трудовій книжці містить виправлення у номері наказу про звільнення та на печатці підприємства відсутній ідентифікаційний код. Також не враховані до страхового стажу періоди роботи позивача з 01.07.2005 по 31.07.2005 та з 01.01.2006 по 28.08.2006 у КкП Тернопільського району, з 03.11.2006 по 31.11.2006 та з 01.06.2008 по 31.03.2009 у КП «Великоберезовицьке», з 01.04.2012 по 31.12.2012 у ПП «Березовиця-Водоканал», оскільки у даних персоніфікованого обліку відсутня інформація про сплату страхових внесків.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

У відповідності до статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (далі - Закон № 1058), громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058, встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі - Закон №1788), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Згідно з пункту 1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Пунктом 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 №58 (далі - Інструкція № 58), заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

При цьому, доказів визнання недостовірних записів у трудовій книжці позивача щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, відмовляючи позивачу у зарахуванні до стажу періоди роботи з 01.06.1993 по 01.11.1996 у ТОВ «Будівельна фірма «Тернобуд», пенсійний орган посилається на наявність виправлень трудовій книжці у номері наказу про звільнення та на печатці про звільнення немає коду організації.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 року №301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Отже, чинним законодавством визначено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Вказану позицію підтримує Верховний Суд в постанові від 06.02.2018 року по справі № 677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).

Також, на думку суду, та обставина, що на печатці підприємства відсутній ідентифікаційний код суб`єкта підприємницької діяльності, не робить документи, які засвідчені нею, неправдивими.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 1994 року № 276 було затверджене Положення про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності (далі - Положення № 276), яким вперше встановлено вимогу щодо зазначення номеру, що присвоюється суб`єкту господарювання під час його державної реєстрації.

У відповідності до абзацу 3 пункту 11 Положення № 276 на печатках і штампах повинен зазначатися номер свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності.

У зв`язку з прийняттям вказаного Положення, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 липня 1994 року № 379 були внесені зміни до Інструкції № 643. Зокрема, п. 4.2 вказаної інстанції було доповнено новим абзацом, який передбачав, що на печатках і штампах суб`єктів підприємницької діяльності повинен зазначатися номер свідоцтва про державну реєстрацію.

Разом з тим, зазначені нормативно-правові акти не передбачали визнання недійсними раніше виданих печаток та не встановлювали для суб`єктів підприємницької діяльності обов`язку здійснити заміну печатки у зв`язку із встановленням новим вимог до її оформлення.

З 01 січня 2004 року набув чинності Господарський кодекс України, відповідно до частини сьомої статті 58 якого на печатках і штампах суб`єкта господарювання повинен зазначатись ідентифікаційний код, за яким цього суб`єкта включено до державного реєстру суб`єктів господарювання, або ідентифікаційний код громадянина-підприємця.

Положеннями п. 4 розділу IX «Прикінцеві положення» Господарського кодексу України було установлено, що Господарський кодекс України застосовується до господарських відносин, які виникли після набрання чинності його положеннями відповідно до цього розділу. До господарських відносин, що виникли до набрання чинності відповідними положеннями Господарського кодексу України, зазначені положення застосовуються щодо тих прав і обов`язків, які продовжують існувати або виникли після набрання чинності цими положеннями.

Отже, фактично на час роботи позивача у ТОВ «Будівельна фірма «Тернобуд» законодавцем не ставились вимоги щодо обов`язкового зазначення ідентифікаційного коду на печатці підприємства.

Крім того, з приводу періоду роботи позивача з 01.06.1993 по 01.11.1996, суд зазначає, що позивачем додано до матеріалів справи довідку № 35/04-11 від 11.11.2019 з Державного архіву Тернопільської області Тернопільської обласної державної адміністрації, відповідно до якої позивач дійсно працював в «Будівельній фірмі «Тернобуд» (ПІМК№ 213) в період з 01.06.1993 по 01.11.1996.

Також з даної довідки вбачається, що відповідно до наказу з особового складу № 38-К від 02.06.1992 Тернопільського обласного кооперативно-державного будівництва МПМП - 23 в абзаці 8 значиться: « ОСОБА_1 , прийняти з 01 червня 1993 року на будівництво Ветлабораторії робочим по 2 розряду з відрядною оплатою праці з місячним випробувальним терміном».

В свою чергу у наказі з особового складу № 126-а від 01.11.2019 року ТОВ «Будівельна фірма «Тернобуд» в абзаці 1 значиться: « ОСОБА_1 , сторожа, звільнити з 01 листопада 1996 року за власним бажанням ст. 38 КЗпП України, виплативши компенсацію за невикористану відпустку за період з 01.06.1993 року по 01.11.1996 року».

Суд звертає увагу, що у наказі про прийняття та звільнення позивача з роботи, роботодавцем допущено описку у написанні прізвища, так замість ОСОБА_2 , у наказі про прийняття на роботу прізвище зазначене як « ОСОБА_3 », тоді як у наказі про звільнення прізвище зазначене як « ОСОБА_4 ». Суд вказує, що позивач не несе відповідальності за заповнення вказаних документів, оскільки накази про прийняття та звільнення з роботи виносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більш того, вказана помилка є технічною, та не може бути єдиною підставою не зарахування трудового стажу позивача за спірний період.

Щодо не врахування до страхового стажу періодів роботи позивача з 01.07.2005 по 31.07.2005 та з 01.01.2006 по 28.08.2006 у КкП Тернопільського району, з 03.11.2006 по 31.11.2006 та з 01.06.2008 по 31.03.2009 у КП «Великоберезовицьке», з 01.04.2012 по 31.12.2012 у ПП «Березовиця-Водоканал» з підстав відсутності інформації що сплати роботодавцем єдиного соціального внеску, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 24 Закону №1058 встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфіковано обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За умовами частини 4 статті 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків передбачених цим Законом.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Механізм обов`язкового пенсійного страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх пенсійних справ.

Статтею 113 Закону №1058 передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Відповідно до статті 106 Закону №1058, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство - страхувальних, в якому працює позивач, так як саме воно нараховує страхові внески із заробітної плати застрахованої особи.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Сама по собі наявність заборгованості у платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не може обмежувати прав позивача (як працівника), а отже не може впливати на визначення його страхового стажу з урахуванням того, що з його заробітної плати страхові внески таким платником були фактично утримані.

Позивач не повинен нести негативних наслідків і бути позбавленим гарантованих пенсійних виплат через наявність заборгованості у платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, суд приходить до висновку відмова відповідача щодо зарахування спірних періодів є протиправною, з огляду на те, що трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про роботу у спірні періоди, та є достатнім підтвердженням права на пенсійне забезпечення.

З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо незарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періодів роботи: 01.06.1993 по 01.11.1996 у ТОВ "Будівельна фірма "Тернобуд"; з 01.07.2005 по 31.07.2005 та з 01.01.2006 по 28.08.2006 у ККП Тернопільського району; з 03.11.2006 по 31.11.2006 та з 01.06.2008 по 31.03.2009 у КП "Великоберезовицьке"; з 01.04.2012 по 31.12.2012 у ПП "Березовиця-Водоканал".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періодів роботи: 01.06.1993 по 01.11.1996 у ТОВ "Будівельна фірма "Тернобуд"; з 01.07.2005 по 31.07.2005 та з 01.01.2006 по 28.08.2006 у ККП Тернопільського району; з 03.11.2006 по 31.11.2006 та з 01.06.2008 по 31.03.2009 у КП "Великоберезовицьке"; з 01.04.2012 по 31.12.2012 у ПП "Березовиця-Водоканал", та провести у зв`язку з цим перерахунок пенсії за віком з 15.09.2019.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 червня 2020 року.

Головуючий суддя Баб`юк П.М.

копія вірна

Суддя Баб`юк П.М.