Справа № 640/12410/20
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

11 червня 2020 року м. Київ № 640/12410/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., ознайомившись з позовною заявою і доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1

до Служби безпеки України

Старшого зміни прикордонних нарядів 4-го відділення інспекторів

прикордонної служби «Бориспіль-1», Окремого контрольно-пропускного

пункту «Київ» майора Лиско Максима Ігоровича

третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача

Адміністрація Державної прикордонної служби України

про визнання дій протиправним, визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Служби безпеки України (надалі - відповідач 1), адреса: 01601, місто Київ, вулиця Володимирська, 33, старшого зміни прикордонних нарядів 4-го відділення інспекторів прикордонної служби «Бориспіль-1», Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» майора ОСОБА_2 (надалі - відповідач 2), адреса: 08301, місто Бориспіль, Київська область, третя особа - адміністрація Державної прикордонної служби України (надалі - третя особа) адреса: 01601, місто Київ, вулиця Володимирська, 26 в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії Служби безпеки України щодо прийняття рішення 26.10.2018 про заборону в`їзду на територію України громадянці Російської Федерації ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортний документ № НОМЕР_1 строком на 3 роки;

- визнати протиправним та скасувати постанову Служби безпеки України № 5/4/2-19897 від 26.10.2018 (погоджену Заступником Голови СБ України 28.10.2018) про заборону в`їзду на територію України громадянці Російської Федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортний документ № НОМЕР_1 строком на 3 роки;

- скасувати рішення старшого зміни прикордонних нарядів 4-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-1», Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» майора ОСОБА_2 від 11 червня 2019 року про відмову у перетинанні державного кордону на в`їзд в Україну громадянці РФ ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортний документ № НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Службу безпеки України вилучити відомості щодо ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортний документ № НОМЕР_1 із бази даних осіб, яким згідно із законодавством України не дозволяється в`їзд в Україну.

Отримавши вказану заяву позивача, суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Згідно з частиною 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Щодо строку звернення до суду, позивач послалась на те, що на його думку початок перебігу строку для подачі позову розпочався лише у квітні 2020 року, після отримання позивачем у відповідь на адвокатський запит у квітні 2020 року копії оскаржуваного рішення та відмови у скасуванні цього рішення Службою безпеки України у позасудовому порядку, а тому, враховуючи, що зазначені документи та відповідна відмова Служби безпеки України були отримані лише у квітні 2020 року, після направлення адвокатського запиту від 10.04.2020, то позивачем дотримано встановлений законом шестимісячний строк.

Проаналізувавши доводи позивача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 26.10.2018 року Службою безпеки України була винесена постанова, якою в інтересах забезпечення національної безпеки України було заборонено громадянці Російської Федерації ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в`їзд на територію України строком на три роки.

Надалі, під час спроби прибути в Україну, 11.06.2019 року старшим зміни прикордонних нарядів 4-го відділення інспекторів прикордонної служби «Бориспіль-1», Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» майора ОСОБА_2 , у зв`язку з надходженням вищевказаної постанови, було прийнято рішення про відмову в перетинанні державного кордону на в`їзд в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється саме з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що особа дізналась про порушення своїх прав 11.06.2019.

Відтак, суд не може погодитись з вищевикладеними доводами позивача щодо дотримання шестимісячного строку звернення до суду, оскільки, на думку суду, позивач дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів в червні 2019 року, коли позивачеві було заборонено в`їзд в Україну, що з поміж іншого і оскаржує фактично позивач (заборону в`їзду та підстави цієї заборони для позивача). Відтак, обчислення строку розпочалось з 12.06.2019 та відповідно завершилось через шість місяців. При цьому, позовна заява надійшла до суду лише 05.06.2020, тобто майже через рік.

Суд звертає увагу позивача на те, вона не вказує які саме об`єктивні та непереборні обставини були перешкодою для звернення до суду у 2019 році, які існували перешкоди для направлення відповідних адвокатських запитів у 2019 році, з яких підстави вони були направлені лише у 2020 році, після завершення строку звернення до суду, та чому за цей період позивачем не були зроблені усі необхідні дії на отримання вищевказаних документів у уповноважених органах та подальшого їх оскарження в суді у встановленні чинним законодавством строки. В разі отримання відмови в наданні копій оскаржуваних рішень, позивач мав можливість під час звернення до суду подати відповідне клопотання про витребування таких доказів, які могли бути отримані в судовому порядку, під час підготовки справи до судового розгляду або за ініціативи суду, якщо б суд дійшов висновку про їх необхідність для всебічного та об`єктивного розгляду справи.

Проте, суд наголошує, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, положення «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, або направлення адвокатом запитів до відповідних органів з метою виконання укладеного між позивачем та адвокатом договору про надання правової допомоги не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, заява № 28090/95, пункт 45).

Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відтак, враховуючи пропуск строку звернення до суду, відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких підстав, а також з урахуванням вимог статей 122,123 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про необхідність надання позивачу десятиденного строку для надання заяви про поновлення строку для звернення до адміністративного суду з вказаними позовними вимогами разом з доказами поважності причин його пропуску.

Керуючись статтями 122, 123, 169, статтею 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

2. Встановити позивачу десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків.

3. Попередити позивача про те, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви позовна заява буде залишена без розгляду відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Клочкова