Справа № 420/25/20
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2020-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/25/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 02 січня 2020 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Державної фіскальної служби України № UA500000/2019/000481/2 від 30.08.2019 року про коригування митної вартості автомобіля та картки відмови у митному оформленні декларації № UA500650/2019/01180 від 31.08.2019 року.

Ухвалою суду від 08 січня 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

20 січня 2020 року до суду на усунення недоліків позовної заяви від позивача за вх.№2302/20 надійшла заява з належним чином оформленим адміністративним позовом (у двох примірниках).

Ухвалою суду від 27 січня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 (вх.№2302/20), відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 23.03.2019 між ОСОБА_1 та представником компанії «E.Н.» (І Ейч) Trading Co. LTD Республіка Корея укладено договір про придбання та доставку уживаного автомобіля марки «AUDI»; Модель «А6», ідентифікаційний №VIN: НОМЕР_1 , рік випуску-2013 (який був у користуванні). Технічний стан - автомобіль має пошкодження. Огляд автомобіля проводився без повного розбирання, можливо є приховані дефекти які неможливо встановити візуально, а також дефекти і пошкодження, які можна встановити і ідентифікувати тільки після відновлення КТЗ, в салоні утворилося пліснява. Факт стану автомобіля зафіксовано співробітником Одеської митниці 31.07.2019, який проводив огляд транспортного засобу та склав акт б/н про проведення фізичного огляду товарів. 30.04.2019 вказаний автомобіль був оформлений у митному режимі експорт, в Республіці Корея, про що свідчить експортна декларація № 13625-19-024568Х від 30.04.2019. 30.06.2019 автомобіль був доставлений морським транспортом в порт м.Одеса. 31.07.2019 з метою митного оформлення автомобіля, позивачем через уповноваженого представника (митного брокера) Гладченко О.Б. ТОВ «ЮГ7» було подано митну декларацію від 31.07.2019 №UA5006500.2019.037207, щодо митного оформлення автомобіля у режимі імпорту та документи, передбачені частиною другою статті 53 МК України. За результатом розгляду поданих документів 30.08.2019 інспектором відділу контролю митної вартості УАМП Одеської митниці ДФС Доброгурський В.А. було прийнято рішення про коригування митної вартості № UА500000/2019/000481/2 та на його підставі видано картку відмови у митному оформленні товарів №UА500650/2019/01180 від 31.08.2019. Вказує, що митна декларація була подана 31.07.2019, а картка відмови у митному оформленні, була оформлена та видана 31.08.2019 з посиланням на рішення про коригування митної вартості №UА500000/2019/000480/2 від 30.08.2019. Тобто позивач отримав відповідь від митного органу на 31 день після подачі митної декларації. Такі дії є не законними та є підставою для скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови. Зазначає, що в експортній декларації зазначені відомості щодо оформлення автомобіля «AUDI»; Модель «А6», ідентифікаційний №VIN: НОМЕР_1 , вартість якого складає 5119 доларів США, що повністю відповідає відомостям, які були вказані для митного оформлення на Україні. Вартість авто, зазначена в експортній декларації, не включала вартості додаткових витрат, таких як транспортування, страхування, тощо, а вказує лише вартість товару. Це є безумовним доведенням, того факту, що митна вартість товару, в розмірі 9300 доларів США, яка вказана при оформлені мого автомобіля, є реальною та фактично сплаченою. Зазначає, що жодних консультацій не проводилось і рішення про коригування митної вартості авто, було прийнято митницею в односторонньому порядку. В рішенні не наведено конкретних посилань на подібні товари та чому саме вартість товару у розмірі 17500 Євро стала визначальною для авто позивача. В свою чергу, при визначенні митної вартості товару за резервним методом відповідачем був проведений аналіз баз даних ЄАІС, що не відповідає зазначеній в рішенні інформації про відсутність відомостей про ідентичні товари.

До суду від Одеської митниці Держмитслужби 25 лютого 2020 року за вх.№8570/20 (а.с.103-110) надійшов відзив на позов, у якому зазначено, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню. Під час митного контролю товарів за митною декларацією (МД) № UА500650/2019/037207 від 31.07.2019 програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які у зв`язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів; здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Митного кодексу України - прийняття рішення про коригування митної вартості. Також під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № UА500650/2019/037207 від 31.07.2019 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів; для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; у поданому висновку про вартісні характеристики зазначено, що експерт здійснював огляд КТЗ. Проте, в акті фізичного огляду відсутня інформація про присутність експерта «методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Мін`юсту Фонду Держмайна від 24.11.2013 № 142/5/2092». Таким чином, надані позивачем документи містили розбіжності га не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної варт ості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО "Інспектор" та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів у максимально наближений час с вищим. Враховуючи вищезазначене, митну вартість товару було скориговано.

02 березня 2020 року ухвалою суду визначено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 18 березня 2020 року зупинено провадження по адміністративній справі №420/25/20 за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в письмовому провадженні - до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

09 червня 2020 року усною ухвалою, внесеною до протоколу судового засідання поновлено провадження у даній справі.

Також 09 червня 2020 року у зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, враховуючи клопотання позивача про розгляд справи в письмовому провадженні, керуючись п.9 ст. 205 КАС України судом усною ухвалою, внесеною до протоколу судового засідання продовжено розгляд справи в письмовому провадженні.

11 червня 2020 року ухвалою суду у задоволенні клопотання представника Одеської митниці Держмитслужби про заміну відповідача по справі №420/25/20 за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

21 березня 2019 року ОСОБА_1 (сторона 2) та «E. H.» Trading Co. LTD (сторона 1) уклали договір №А1 (а.с.13-15), за умовами якого сторона 1 зобов`язується надати стороні 2 за її рахунок послуги по придбанню та транспортуванню автотранспортного засобу, який відповідає параметрам, вказаним в п.1.2 даного договору на умовах даного договору, а сторона 2 зобов`язується прийняти дані послуги та оплатити їх (п.1.1). Сторона 1 зобов`язується придбати, згідно умов даного договору, автотранспортний засіб, який відповідає наступним параметрам: марка: Audi; модель А6, тип кузова: седан, колір: сірий, рік випуску: 2013, пробіг: до 80000 км. (п.1.2). В рамках даного договору сторона 1 зобов`язується надати наступні послуги: надати автомобіль, після оплати стороною 2, доставити в пункт відправки морським транспортом, оформити документи по його відправці в Україну, супроводжувати портові роботи, враховуючи навантаження автомобіля в контейнер, супровід вивантаження автомобіля та логістику в порту на території України, супровід по митному оформленню автомобіля, допомога в сертифікації автомобіля, та інші послуги згідно даного договору (п.1.3). Вартість послуг по даному договорі становить суму в розмірі 300 доларів США (п.2.3). У разі підбору авто стороною 1 згідно заявки, поданої в рамках даного договору, сторона 2 зобов`язана в повному обсязі сплатити вартість автомобіля, яка буде також включати: доставку до порту Республіки Корея, портові збори, стафіровку, страхування. Вартість буде визначатися в результаті домовленості сторін. Сторона 2 зобов`язується здійснити зазначений в даному пункті платіж протягом 3 днів з дати підтвердження стороною 2 придбання автомобіля (п.3.4). Після оплати стороною 2 вартості автомобіля в повному обсязі, сторона 1 протягом 5 робочих днів з дня оплати зобов`язується транспортувати автомобіль на стоянку в один з портів Республіки Корея, для подальшої відправки автомобіля морським транспортом на територію України (п.3.5). Після транспортування автомобіля на склад в порту сторона 1 зобов`язується за рахунок сторони 2 здійснити супровід навантаження автомобіля в контейнер для подальшої відправки автомобіля морським транспортом на територію України. Сторона 1 зобов`язується за рахунок сторони 2 здійснити оформлення всіх документів, необхідних для митного оформлення вантажу на території Республіки Корея і навантаження автомобіля на борт транспортного засобу. Сторона 1 несе відповідальність за правильність і повноту оформлення документів, необхідних для митного оформлення автомобіля та наступної його державної реєстрації (п.3.6).

З метою здійснення митного оформлення придбаного та поставленого товару «Легковий автомобіль, з двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем), такий що використовувався - 1шт. - Марка «AUDI»; Модель «А6»; Ідентифікаційний №(VIN) - НОМЕР_1 ; Номер шассі - немає даних; Номер двигуна - немає даних; Тип двигуна - дизельний; Робочий об`єм циліндрів - 1968см3; Колісна формула - 4x2; Тип кузова - седан; Колір - сірий; Загальна кількість місць, включаючи місце водія - 5; Календарний рік виготовлення - 2013 рік; Модельний рік виготовлення - 2014 рік; КТЗ має наступні пошкодження: Бампер передній деформований та пошкоджене ЛФЛ, двері передні праві пошкоджене ЛФП та скло, двері задні праві деформовані та пошкоджене ЛФП, крило заднє праве деформоване, ліхтар правий зовнішній, ліхтар правий внутрішній, ліхтар лівий внутрішній, кришка багажника деформована, ущільнювач кришки багажника, бампер задній деформований, посилювач заднього бампера деформований, наповнювач заднього бампера, центральна направляюча заднього бампера, нижня накладка заднього бампера, задня панель деформована, внутрішнє облицювання задньої панелі. Огляд автомобіля проводився без повного розбирання, можливо є приховані дефекти які неможливо встановити візуально, а також дефекти і пошкодження, які можна встановити і ідентифікувати тільки після відновлення КТЗ. Пробіг: 74906км. Торгівельна марка «AUDI»; Виробник «MFD BY AUDI AG»; Країна виробник - DE Німеччина; Вивантажено з контейнера - TGHU6304733» уповноважена особа декларанта ТОВ «ЮГ7» подало до Одеської митниці ДФС митну декларацію № UA500650/2019/037207, а також документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів:

- рахунок-фактуру (інвойс) (Іnvoice) №3 від 04.05.2019 року (а.с.17);

- коносамент (bill of lading) № SEL0860701 від 06.05.2019 року (а.с.38-39);

- домашній коносамент (House bill of lading) №МРРООС1905004-01 від 04.05.2019 року (а.с.40);

- декларація про походження товару (Declaration of origin) №960/SV/19 від 30.07.2019 року;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 21.05.2019 року (а.с.24-25);

- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 960/SV/19 від 30.07.2019 року (а.с.21-23);

- договір про надання послуг митного брокера №51/30079 від 30.07.2019 року (а.с.26-27);

- паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні серії НОМЕР_3 від 06.08.1997 року;

- квитанцію про сплату митних та інших платежів: №43228802 від 31.07.2019 року (а.с.18);

- акт про проведення фізичного огляду товарів та інших предметів від 31 липня 2019 року (а.с.20);

- довідку про відповідність екологічним нормам №30.07.20119-56 від 30.07.2019 року;

- заяву на посвідчення від 31.07.2019 року;

- картку платника податків б/н.

Згідно митної декларації № UA500650/2019/037207 від 31.07.2019 року митну вартість товару (автомобіля) визначено за основним методом, за ціною договору (контракту) щодо товарів які імпортуються (вартість операції), а саме 9300,00 доларів США (8700,00 доларів США вартість авто та 600,00 доларів США транспортування).

01 серпня 2020 року митницею направлено позивачу повідомлення (а.с.36), у якому просили надати: 1) банківські платіжні документи, які стосуються сплати фактурної вартості КТЗ, перевезення, транспортно-експедиторських та ін. за межами митної території України; 2) калькуляцію транспортних витрат за межами митної території України з урахуванням вартості фрахту, вартості інших складових транспортування транспортного засобу, що транспортується, у тому числі територією країни експортера; 3) копію митної декларації країни відправлення; 4) якщо здійснювалось страхування страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як зазначає позивач та не спростовує відповідач, митний брокер позивача направив відповідачу повідомлення з інформацію про придбаний позивачем автомобіль із його вартістю без транспортування, страхування, тощо, а саме 5119 доларів США, про що зазначено в експортній декларації (а.с.29-32).

30 серпня 2019 року Одеською митницею ДФС на підставі митної декларації № UA500650/2019/037207 прийнято рішення №UA500000/2019/000481/2 про коригування митної вартості товарів (а.с.33) та 31 серпня 2019 року - картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500650/2019/01180 (а.с.35).

Одеська митниця ДФС своїм рішенням від 30.08.2019 року №UA500000/2019/000481/2 здійснила коригування заявленої позивачем митної вартості товару у сторону збільшення із застосуванням резервного методу.

Вказане рішення обґрунтоване наступним: «Подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: 1) відповідно до ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі - МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, зокрема якщо вони не включалися до ціни що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на страхування цих товарів. Пунктом 8 ч.2 ст.53 МКУ визначено якщо здійснювалося страхування, документами які підтверджують митну вартість товару, є страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Згідно статті 368 МКУ при визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України. Проте, до митного оформлення такі документи не надавались, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 2) відповідно до п 1 п,6 ч 10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як витрати на навантаження оцінюваних товарів, пов`язана з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України. Проте, у наданих до митного оформлення документах (інвойсі, тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 3) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. У наказі МФУ від 24.05.2012 № 599 наведено перелік документів, що підтверджують вартість перевезення. Проте до митного оформлення жоден з наведених у наказі документів не надано; 4) також, відсутня інформація щодо перевезення внутрішньою територією країни відправлення; 5) у поданому висновку про вартісні характеристики зазначено, що експерт здійснював огляд КТЗ. Проте, в акті фізичного огляду відсутня інформація про присутність експерта «методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої наказом Мін`юсту Фонду Держмайна від 24.11.2013 № 142/5/2092»; 6) даний транспортний засіб придбано на аукціоні, це виключає відстрочення платежу. Згідно частиною 2 статті 53 Кодексу одним з основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Відсутня інформація щодо сплати вартості аукціонних зборів транспортування, страхування, навантаження тощо. Зазначене вище свідчить про можливо наявні ознаки підробки поданих до митного оформлення документів. Враховуючи вищезазначене, відповідно до частини 3 статті 53 МКУ декларанта було зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1. банківські платіжні документи, які стосуються сплати фактурної вартості ктз, перевезення, транспортно-експедиторських та інших послуг за межами митної території України; 2. калькуляцію транспортних витрат за межами митної території України з урахуванням вартості фрахту, вартості інших складових вартості транспортування транспортного засобу, що декларується, у тому числі територією країни експортера; 3. копію митної декларації країни відправлення; 4. якщо здійснювалось страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У визначений законом час, декларантом запитувані документи згідно переліку не надано. Отже, декларантом заявлено неповні дані про митну вартість КТЗ та заявлена митна вартість є меншою за індикатор ризику (нижньої межі діапазону вартості подібних КТЗ в країні експорту). … Відповідно до частини 3 статті 58 МКУ у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МКУ. В органу доходів і зборів відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому відповідно до статей 59, 60 МКУ неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів. Відповідно до статей 62, 63 МКУ методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в органу доходів і зборів відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів. Відповідно до п.1 статті 64 МКУ у разі, якщо митну вартість товарів не можна визначити шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МКУ, митна вартість оцінюваних товарів буде визначена, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (САТТ) - за резервним методом. За результатом проведеної консультації між органом доходів і зборів та декларантом було обрано метод визначення митної вартості другорядний: резервний. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України, враховано форму контролю, згенеровану АСАУР, відповідно до якої «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: НОМЕР_4 валюта - EUR, вартість - 17500,00», та встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів є вищим і становить 17500 EUR/шт. ніж заявлено декларантом при митному оформленні - 9300 дол. США/шт. Враховуючи вищезазначене митну вартість товару № 1 скориговано до рівня 17500 ЕUR/шт. Курс валют на 31.07.2019 USD - 25.085516 грн., ЕUR - 27,980385 грн. Декларанту роз`яснено права викладені у ч.3 ст.52 МКУ на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу ' про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом, у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X МКУ в розмірі, визначеному митним органом відповідно до ч / ст.55 МКУ. Та роз`яснено права на оскарження рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 МКУ або суду».

Позивач, не погоджуючись з таким рішенням та карткою відмови відповідача, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Згідно з ч.1 ст.49 Митного кодексу України (тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст.50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Суд зазначає, що ч.2 вищезазначеної статті містить вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. До них відносяться: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.ч.3-4 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з ч.ч.5,6 ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, на пропозицію митного органу Сауніну О.Л. надати необхідні документи протягом 10-ти днів на підтвердження митної вартості товару, позивачем не було надано документів.

Суд зазначає, що факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Щодо посилання відповідача у спірному рішенні на ненадання позивачем доказів транспортування та вартості перевезення суд зазначає, що такі докази були декларантом надані, зокрема коносамент (bill of lading) № SEL0860701 від 06.05.2019 року та домашній коносамент (House bill of lading) №МРРООС1905004-01 від 04.05.2019 року. З рахунку-фактури (інвойсу) (Commercial invoice) №3 від 04.05.2019 року вбачається, що вартість перевезення автомобіля з Південної Кореї до України становить 600 дол. США, що було задекларовано позивачем.

Окрім цього, як вбачається з інвойсу №EH210321 від квітня 2019 року (а.с.16) та рахунку-фактури (інвойсу) (Commercial invoice) №3 від 04.05.2019 року, поставка транспортного засобу здійснюється на умовах CIF Одеса.

Відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс), введених в дію Міжнародною торговою палатою, за умовами терміну CIF, (COST, INSURANCE AND FREIGHT (... named port of destination), (вартість, страхування та фрахт (... назва порту призначення) продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, також на продавця покладається обов`язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення, продавець зобов`язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески.

За умовами поставки CIF (ІНКОТЕРМС 2010) продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Згідно з базисними умовами поставки СIF продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, але ризик втрати чи пошкодження товару, як і будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару, переходять з продавця на покупця. За умовами терміну CIF саме на продавця покладається обов`язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати й ушкодження товару під час перевезення.

Тобто, при поставці товару на умовах СIF витрати, пов`язані з навантаженням та доставкою товару в порт відправки та його страхуванням, здійснюються продавцем і, відповідно, закладаються ним у контрактну ціну товару. Відповідно, фактурна (контрактна) вартість товару повністю співпадає з митною вартістю, інші складові митної вартості, зокрема, витрати на страхування та транспортування товару до місця поставки, відсутні як такі.

Частиною 10 ст. 58 Митного кодексу України передбачений перелік складових митної вартості, які додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. За змістом цієї норми обов`язковою ознакою таких витрат є не включення їх до ціни товару, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Також, щодо посилання відповідача на ненадання позивачем доказів на підтвердження вартості страхування спірного товару, суд зазначає, що якщо позивач стверджує, що страхування не здійснювалося, то він не повинен доводити цей факт, а повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товарів. Натомість, якщо митниця стверджує, що страхування все ж таки здійснювалося (а значить витрати на страхування включаються до митної вартості), то митниця повинна довести наявність цього факту.

Суд зазначає, що митницею не доведено понесених позивачем витрат на страхування товару, а відтак не доведено і включення цих витрат до митної вартості.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.01.2018 року у справі №814/1204/15.

Щодо посилання відповідача на те, що у поданому висновку про вартісні характеристики зазначено, що експерт здійснював огляд КТЗ, проте в акті фізичного огляду відсутня інформація про присутність експерта суд зазначає, що таке твердження є непослідовним, оскільки акт про проведення фізичного огляду товарів та інших предметів був складений 31 липня 2019 року, а висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 960/SV/19 - 30.07.2019 року, тобто у день напередодні.

Суд зазначає, що законодавчо не передбачено обов`язок присутності експерта по оцінці вартості товарів під час їх фізичного огляду при розмитненні.

Щодо послання відповідача на те, що відсутня інформація щодо сплати вартості аукціонних зборів, суд зазначає, що доказів придбання спірного автомобіля на аукціоні відповідачем до суду не надано, в той час як з договору №А1 від 21.03.2019 року, а саме пункту 3.1 вбачається, що такий автомобіль «Е. Н.» Trading Co. LTD міг бути придбаним як у фізичної/юридичної особи, так шляхом участі у торгах чи аукціоні.

У постановах від 19.02.2019 року (справа №805/2713/16-а) та від 02.04.2019 року (справа №815/4150/14) Верховний Суд висловлював позицію, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, відомостей щодо ціни, що була сплачена за цей товар.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач для підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару подав до відповідача всі необхідні передбачені ст.53 Митного кодексу України документи.

Як вбачається з висновку №960/SV/19 від 30.07.2019 року експертного авто товарознавчого дослідження по визначенню ринкової ціни автомобіля AUDI A6, 2013 р.в., тип кузова седан/сірий, номер кузова НОМЕР_5 , модельний рік 2014, згідно якого ринкова вартість автомобіля, який ввозиться на митну територію України з Кореї становить 8700,00 грн.

При цьому, відповідачем скориговано вартість автомобіля позивача до вартості подібних товарів, однак до яких саме в оскаржуваному рішенні про коригування інформації немає, є лише посилання на форму контролю, згенеровану АСАУР, відповідних доказів суду не надано, а відтак порівняти автомобіль позивача з такими товарами суд не має можливості.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч.4-5 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу. Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до ч.6 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з ч.7 ст.54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з ч.1 ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч.ч.2-8 ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Як вже було зазначено судом вище, відповідач здійснив коригування заявленої позивачем митної вартості товарів із застосуванням резервного методу.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Суд зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 26 березня 2019 року у справі №826/17973/14, від 16 квітня 2019 року у справі №815/2146/16.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, не зазначив ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар.

Тобто, відповідач не довів неправильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору та неможливість застосування першого методу.

Відповідно до ч.3 ст.318 Митного кодексу України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у ст.8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.

Згідно ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що митний орган не навів доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товару. В поданих при митному оформленні товару документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті та була сплачена за цей товар.

Відповідно до ч.ч.9-12 ст.264 Митного кодексу України орган доходів і зборів не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом. Відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта. Орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом. У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо визнання протиправними та скасування рішення Одеської митниці ДФС № UA500000/2019/000481/2 від 30.08.2019 року про коригування митної вартості товарів та картки відмови у митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500650/2019/01180 від 31.08.2019 року та про доцільність їх задоволення.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, з огляду на викладене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що, позивачем за подачу даного адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 1765,39 грн. згідно квитанції №46927712 від 26 грудня 2019 року (а.с.9).

При цьому, позивачем у позовній заяві заявлено одну вимогу майнового характеру (визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товару) та одну вимогу немайнового характеру (визнати протиправним та скасувати картку відмови у митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення).

Ціна позову за вимогу майнового характеру в даній справі є сума митних платежів, яку позивач був змушений доплатити для розмитнення свого автомобіля внаслідок коригування митним органом його вартості.

Відповідно до квитанції №44091799 від 03 вересня 2019 року, яку позивач подав до митного органу для підтвердження сплати митних платежів, ОСОБА_1 доплатив 79985,00 грн. для розмитнення спірного товару.

Тобто, ціна позову становить 79985,00 грн., судовий збір за вимогу майнового характеру становить 799,85 грн. (1% від ціни позову згідно пп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»).

Судовий збір за вимогу немайнового характеру становить 768,40 грн. (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно пп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»).

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з Одеської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 1568,25 грн., сплаченого згідно квитанції №46927712 від 26 грудня 2019 року.

Керуючись ст.ст.7, 9, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці ДФС № UA500000/2019/000481/2 від 30.08.2019 року про коригування митної вартості товарів та картки відмови у митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500650/2019/01180 від 31.08.2019 року.

Стягнути з Одеської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1568,25 грн., сплаченого згідно квитанції №46927712 від 26 грудня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_6 ).

Відповідач Одеська митниця ДФС (вул.Гайдара, 21-а, м.Одеса, 65078, ).

Суддя О.А. Вовченко