Справа № 380/2504/20
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2020-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/2504/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2020 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Пластик» до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області про визнання протиправним та скасування припису,

в с т а н о в и в :

Товариство з додатковою відповідальністю «Пластик» (далі ТзДВ «Пластик») звернулось до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області (далі Головне управління ДСНС України у Львівській області), в якому просить: визнати протиправним та скасувати припис №199 від 21.11.2019 про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки ТзДВ «Пластик».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що під час проведення процедури перевірки товариства органом державного нагляду допущені грубі порушення, які виключають можливість вважати проведення перевірки такою, що відповідає вимогам Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Зокрема, покликається на те, що ТзДВ "Пластик" у встановлені строки та у встановленому порядку повідомлення про проведення планового заходу не отримувало. Як вбачається зі змісту отриманої від відповідача засвідченої копії повідомлення про проведення планового заходу № 1/1180РВ, таке не вручалося уповноваженій особі ТзДВ "Пластик" ані через засоби поштового зв`язку, ані особисто під розписку. Натомість, в повідомленні вказано, що таке надіслане за допомогою електронного поштового зв`язку 25.10.19. Проте, за твердженням позивача, такий спосіб надіслання в розумінні закону є лише допоміжним, а використання електронних скриньок з доменів, зазначених у повідомленні не можна вважати здійсненням надсилання через електронний кабінет чи іншу інформаційну систему, користувачами якої є відповідний орган державного нагляду (контролю) та суб`єкт господарювання, який ним перевіряється, в розумінні чинного законодавства, яке регулює питання використання інформаційних систем та електронного цифрового підпису, оскільки у товариства відсутні обґрунтовані та визначені законом можливості верифікувати відправника такого повідомлення з зазначеної електронної адреси. Разом з цим, позивач вважає таке повідомлення не чинним, оскільки воно зроблене з порушенням встановленого законом 10-денного строку.

Також позивач покликається на те, що під час оформлення акту перевірки № 673 від 15.11.2019 з боку посадових осіб органу державного нагляду допущені порушення щодо процедури, форми та змісту цього акту, які виключають можливість використання акту № 673 як доказу наявності та суті порушень та як належного документа, яким оформлено результати перевірки.

Поряд з цим вказує на те, що наведені в акті № 673 від 15.11.2019 порушення не підтверджується жодними належними доказами та не є доведеними. З огляду на порушення в акті № 673 від 15.11.2019, позивач вважає оскаржуваний припис безпідставним та незаконним.

Відповідач позов не визнає. У відзиві на позовну заяву представник відповідача, покликаючись на правову позицію Верховного суду України (постанова від 24.12.2010 у справі № 21-25а10, ухвали від 01.07.2015 у справі № 2а-11385/12/2670, від 15.03.2017 у справі № 806/2239/15, постанова від 25.05.2016 у справі № 2а-8260/12/1370), зазначає, що допустивши посадових осіб ДСНС України до проведення перевірки, позивач втратив право на оскарження наказу про її проведення, повідомлення чи посвідчення. Вважає посилання позивача на акт, який складений за результатами проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки у будівлях ТзДВ "ПЛАСТИК" № 673 від 15.11.2019, та на допущені в ньому, на думку позивача, помилки, безпідставним, оскільки це питання виходить за межі предмета спору.

Відносно процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом справи, слід зазначити наступне.

Ухвалою судді від 21.04.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

16.10.2019 на виконання вимог Кодексу цивільного захисту України, Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», наказу ДСНС від 30.11.2018 № 692 «Про затвердження річного плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державної служби України з надзвичайних ситуацій на 2019 рік», Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року № 1052, начальником Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області прийнято наказ (з основної діяльності) № 260 «Про проведення планових перевірок у листопаді 2019 року».

23.10.2019 Головним управлінням ДСНС України у Львівській області ТзДВ «Пластик» скеровано повідомлення про проведення планового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю).

04.11.2019 на проведення планової перевірки ТзДВ «Пластик» Головним управлінням ДСНС України у Львівській області видано посвідчення на проведення заходу державного нагляду (контролю) № 658.

На виконання наказу Головного управління ДСНС України у Львівській області від 16.10.2019 № 260 та на підставі посвідчення на проведення заходу державного нагляду (контролю) від 04.11.2019 № 658 у період з 04.11.2019 по 15.11.2019 головним державним інспектором Сихівського РВ м. Львів ГУ ДСНС України у Львівській області Ковалишином Володимиром Васильовичем, головним інспектором Сихівського РВ м. Львів ГУ ДСНС України у Львівській області Огородником Миколою Володимировичем, провідним інспектором Сихівського РВ м. Львів ГУ ДСНС України у Львівській області Цюпкою Олегом Руслановичем, провідним інспектором Сихівського РВ м. Львів ГУ ДСНС України у Львівській області Ващуком Валерієм Володимировичем, головним інспектором відділу пожежної безпеки УЗНС ГУ ДСНС України у Львівській області Винярським Миколою Івановичем проведено перевірку ТзДВ «Пластик» (79035, Львівська область, м. Львів, вул. Д.Січинського, буд. 5; 79035, м. Львів, вул. Зелена, 149) щодо додержання законодавства у сфері техногенної і пожежної безпеки на підставі ст. 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

За результатами проведеної перевірки складено акт від 15.11.2019 № 673, на підставі якого ТзДВ «Пластик» винесено припис від 21.11.2019 № 199 про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, який скеровано позивачу рекомендованим листом від 21.11.2019 № 1/1270РВ.

Не погоджуючись із приписом від 21.11.2019 № 199 про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, позивач звернувся до суду.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу з надзвичайних ситуацій, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року № 1052 (далі - Положення) Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

Підпунктом 2 п. 3 Положення визначено, що основними завданнями ДСНС є, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб.

Відповідно до п. 7 Положення ДСНС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 січня 2013 року № 33 «Про утворення територіальних органів Державної служби з надзвичайних ситуацій та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з надзвичайних ситуацій, яким є відповідач.

Згідно зі ст. 66 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

Щодо посилань представника позивача стосовно порушень відповідачем підстав та порядку проведення перевірки варто зазначити, що ст. 10 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо зокрема:

- державний нагляд (контроль) здійснюється з порушенням передбачених законом вимог щодо періодичності проведення таких заходів;

- посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону;

- суб`єкт господарювання не одержав повідомлення про здійснення планового заходу державного нагляду (контролю) в порядку, передбаченому цим Законом;

- посадова особа органу державного нагляду (контролю) не внесла запис про здійснення заходу державного нагляду (контролю) до журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) (за наявності такого журналу в суб`єкта господарювання);

- тривалість планового заходу державного нагляду (контролю) або сумарна тривалість таких заходів протягом року перевищує граничну тривалість, встановлену частиною п`ятою статті 5 цього Закону, або тривалість позапланового заходу державного нагляду (контролю) перевищує граничну тривалість, встановлену частиною четвертою статті 6 цього Закону;

- орган державного нагляду (контролю) здійснює повторний позаплановий захід державного нагляду (контролю) за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю);

- надавати органу державного нагляду (контролю) в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта;

- оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії органів державного нагляду (контролю) та їх посадових осіб.

Таким чином, у разі якщо позивач вважав, що відповідачем порушено порядок призначення та проведення перевірки, то відповідно мав право не допускати посадових осіб органу державного нагляду до проведення такої перевірки, проте таким правом позивач не скористався.

У свою чергу, допуск посадових осіб Головного управління ДСНС України у Львівській області до проведення перевірки нівелює допущені процедурні порушення, а предметом розгляду адміністративної справи повинні бути результати такої перевірки.

Така позиція висвітлена Верховним Судом у постанові від 20.02.2018 у справі № 826/1205/16 та у постанові від 22.05.2020 у справі № 825/2328/16.

Згідно з ч. 8 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Відповідно до вимог ч. 9 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» розпорядчий документ органу державного нагляду (контролю) щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, повинен містити такі відомості: дату складення; тип заходу (плановий чи позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); термін усунення порушень; посилання на акт, у якому були зазначені виявлені під час заходу державного нагляду (контролю) порушення; найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування та місцезнаходження суб`єкта господарювання, а також прізвище, ім`я та по батькові його керівника чи уповноваженої ним особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід; прізвище, ім`я та по батькові інших осіб, які взяли участь у здійсненні заходу.

Так, на підставі зазначених норм відповідачем складений припис від 21.11.2019 № 199 про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, яким встановлені строки (терміни) усунення ТзДВ «Пластик» порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки.

Вказаний припис складений за змістом та формою з дотриманням вимог ч. 9 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Посилання позивача на те, що припис № 199 від 21.11.2019 не направлявся ТзДВ «Пластик», спростовується матеріалами справи, а саме копією поштової квитанції, долученою відповідачем на підтвердження скерування позивачу згаданого припису рекомендованим листом.

Суд приймає доводи відповідача, що саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Аналогічний вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, ЄСПЛ у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляду у цілому на несправедливий». При цьому, як свідчить практика ЄСПЛ, навіть виявлення судом серйозних (чи вагомих), на його думку, порушень права на справедливий судовий розгляд, допущених національними судами, не завжди тягне загальну оцінку проведеного судового розгляду та ухваленого підсумкового рішення як несправедливого.

За принципами ЄСПЛ, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 28.11.2019 по справі №815/3935/19, що в силу ч. 5 ст. 242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідач діяв правомірно, в межах наданих повноважень та на їх виконання, що він і довів суду як суб`єкт владних повноважень.

Крім того, позивач не надав до суду жодного доказу щодо відсутності у нього зазначених порушень, відображених у акті від 15.11.2019 № 673, та не спростував наявність таких порушень.

Враховуючи те, що наказ на проведення перевірки та дії перевіряючих осіб відповідача щодо проведення перевірки позивачем не оскаржувались, а також те, що перевіряючі особи відповідача були допущені до проведення перевірки, яка проведена в присутності директора ТзДВ «Пластик», в результаті чого перевіряючими особа відповідача виявлено ряд порушень які несуть загрозу життю громадян, суд доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

У п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 1 ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст. 2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

У зв`язку з висновком суду про відмову у задоволенні позовної вимоги позивача, у суду відсутні підстави, передбачені ст. 139 КАС України, для стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань з суб`єкта владних повноважень судового збору, сплаченого за подання адміністративного позову до суду.

Керуючись ст. ст. 2, 72, 77, 139, 243-246, 255, п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення», підп. 15.5 п. 15 розділу VIІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

у задоволенні позову Товариства з додатковою відповідальністю «Пластик» до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області про визнання протиправним та скасування припису відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. При цьому, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до або через суд першої інстанції, який ухвалив рішення.

Відповідно до п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України процесуальні строки, визначені цим рішенням, продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Позивач Товариство з додатковою відповідальністю «Пластик»(79035, м. Львів, вул. Д.Січинського, 5; ).

Відповідач Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області (79008, м. Львів, вул. Підвальна, 6, ).

Суддя Сидор Н.Т.