Справа № ЗПП/320/17/20
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2020-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

15 червня 2020 року ЗПП/320/17/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Горобцова Я.В., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання про забезпечення позову, що подана до подання позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «База Відпочинку «Гирло Десни» до Державної служби геології та надр України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «База Відпочинку «Гирло Десни» про забезпечення позову шляхом заборони Державній службі геології та надр України видавати спеціальний дозвіл на користування надрами з метою видобутку корисних копалин (вапняк) без проведення аукціону в межах Мар`янського родовища у Апостолівському районі Дніпропетровської області.

Клопотання подане до подання позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «База Відпочинку «Гирло Десни» до Державної служби геології та надр України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Дане клопотання обґрунтоване тим, що у Державної служби геології та надр України наявні кілька заявок про видачу дозволу на користування надрами в межах Мар`янського родовища і реалізація дозволу повинна відбуватися в межах аукціону, що дозволить отримати найбільш справедливу ціну. Станом на сьогоднішній день на сайті Державної служби геології та надр України серед спеціальних дозволів на користування надрами, які планується виставити на черговий аукціон, дозвіл на користування надрами в межах родовище Мар`янське відсутній, а видача спеціального дозволу на користування надрами Мар`янського родовища вапняків у Апостолівському районі Дніпропетровської області без проведення аукціону до розміщення оголошення позбавить заявника можливості скористатися своїм правом на подачу необхідного пакету документів та участі в аукціоні.

Таким чином наразі існує ризик, що в період розгляду справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «База Відпочинку «Гирло Десни», дозвіл на користування надрами родовища буде видано іншій особі без проведення аукціону, що в подальшому, у випадку задоволення позовних вимог, зробить неможливим виконання рішення суду.

15 червня 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ФЕРРОМЕТ1», яке не є стороною у справі, подано через службу діловодства суду заяву щодо заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «База Відпочинку «Гирло Десни» про забезпечення позову поданої до подання позовної заяви. В якій просило залишити вищевказану заяву без розгляду або повернути її. Також просило здійснити заходи щодо припинення зловживання правами, шляхом стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В обґрунтування поданої заяви зазначено, що за період з 09.06.2020 по 12.06.2020 Товариство звернулося до Київського окружного адміністративного суду з двома заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви, однією заявою про забезпечення позову та двома позовними заявами. У всіх чотирьох поданих за останній тиждень справах Товариство звертається до суду з вимогами до Держгеонадр. Такі дії об`єктивно свідчать про спроби Товариства з обмеженою відповідальністю «База Відпочинку «Гирло Десни» маніпулювати автоматизованим розподілом справ між суддями.

Згідно з вимогами ч. 1 та ч. 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

В силу приписів ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 151 КАС України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Частиною першою статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

При цьому, частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Для задоволення судом поданої позивачем заяви про забезпечення адміністративного позову останній має довести, що невжиття обраних заходів призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною 2 статті 150 КАС України.

Аналіз змісту вказаних норм свідчить про те, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Тобто, прийняття рішення про забезпечення позову можливе лише в разі наявності обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля та витрати для відновлення прав та інтересів позивача або є очевидними ознаками протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача цим рішенням.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, а також Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 06 березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ» розглядаючи клопотання про забезпечення позову, суд (суддя) повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з таким клопотанням, позовним вимогам.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно Рекомендації N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Таким чином, з наведеного вбачається, що суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідача, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідача.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Аналізуючи приписи викладених вище норм законодавства, суд звертає увагу представника позивача, що необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення адміністративного позову є існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Так, клопотання представника позивача обґрунтоване тим, що невжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони вчиняти певні дії, може призвести до порушення прав та інтересів позивача, що в подальшому ускладнить або навіть унеможливить їх поновлення.

Разом з тим, представником позивача не наведено достатніх підстав, які б унеможливили захист прав, свобод та інтересів позивача без вжиття відповідних заходів, не надано належних доказів щодо існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Суд звертає увагу, що представником позивача у поданому клопотанні не зазначено беззаперечних обставин, наявність яких є підставою для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Оцінку спірним діям відповідача буде надано за наслідками розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, а не на стадії розгляду заяви про забезпечення позову.

Більш того, задоволення заяви про забезпечення позову може бути наслідком порушення прав інших осіб.

Суд акцентує увагу представника позивача, що у випадку забезпечення позову суд фактично без належних на те підстав тимчасово вирішить майбутній спір по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову та виходить за межі встановлених підстав для забезпечення позову.

Відтак, судом не встановлено очевидних ознак небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог щодо забезпечення позову, суд дійшов висновку, що клопотання про забезпечення позову є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Також суд звертає увагу на те, що згідно даних автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду» слідує, що 11.06.2020 та 12.06.2020 до Київського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «База Відпочинку «Гирло Десни» із клопотаннями, в яких просило забезпечити позов шляхом заборони Державній службі геології та надр України» вчиняти певні дії. Вказаним заявам були присвоєні номера № 320/4787/20 та № ЗПП 320/18/20. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.06.2020 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «База Відпочинку «Гирло Десни» про забезпечення позову - відмовлено (справа № 320/4787/20).

Хоча у вище перелічених клопотаннях про забезпечення позову по різному сформульовано вимоги щодо забезпечення, проте зміст поданих клопотань та викладені в них правові підстави є аналогічними даному клопотанню, якому присвоєно єдиний унікальний номер адміністративної справи ЗПП/320/17/20.

Тобто, аналізуючи зміст клопотання про забезпечення позову від 12.06.2020 (справа № ЗПП 320/17/20) , судом встановлено, що воно дублює зміст, раніше поданих клопотань про забезпечення позову від 11.06.2020 (№ 320/4787/20) та від 12.06.2020 (№ ЗПП 320/18/20).

Суд наголошує, що будь-яких нових обставин, міркувань та доводів ніж ті, що вже було досліджено, заявником не наведено.

Наявність у заявника права та можливості у подальшому повторно ініціювати питання перед судом про доцільність забезпечення його позову на будь-якій стадії розгляду справи у разі встановлення відповідних підстав для цього передбачає в першу чергу викладення в такій заяві нових обставин, які судом не досліджувалися, або наведення нових доводів на підтвердження своєї правової позиції.

Зазначене може свідчити, що позивач, зловживаючи своїми процесуальними правами, вчинив дії з метою маніпуляції автоматизованим розподілом справ між суддями.

Відповідно до частини 1 статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

З приводу поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «ФЕРРОМЕНТ1» заяви щодо залишення без розгляду чи повернення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «База Відпочинку «Гирло Десни» про забезпечення позову до подання позовної заяви, суд зазначає наступне.

Вимогами процесуального законодавства чітко визначено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу. Положеннями зазначеної норми права не передбачено такої підстави для залишення заяви без розгляду чи її повернення, як заявлення повторного клопотання з тотожних підстав.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 150-154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «База Відпочинку «Гирло Десни» про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали надіслати (видати) учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України строк подання апеляційної скарги на рішення суду продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Згідно підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Я.В. Горобцова