Справа № 713/2171/19
Суддя: Кириляк А. Ю.
Дата ухвалення: 2020-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 713/2171/19
Провадження №2-а/713/2/20
РІШЕННЯ

іменем України

11.06.2020 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області у складі головуючого судді Кириляк А.Ю. за участю секретаря судового засідання Матейчук Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вижницької міської ради про скасування постанови за №26 від 05.12.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вижницької міської ради про скасування постанови за №26 від 05.12.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності.

В позові вказує, що постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вижницької міської ради від 05.12.2019 року № 26 на позивача було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1700 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого Кодексом України про адміністративні правопорушення.

З вказаної постанови вбачається, що відповідачем при розгляді адміністративної справи встановлено, що ОСОБА_1 , 07.11.2019 року близько 11 год. 00 хв.. перебуваючи на робочому місці в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 22 в м. Вижниця Чернівецької області здійснила продаж пачки сигарет «1.М-6» за ціною 41 грн. неповнолітньому студенту ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим допустила адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 156 КУгіАП.

В оскаржуваній постанові відповідачем вказано, що факт вчинення гр. ОСОБА_1 , правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серія АПР 18 № 185009 зміст та форма якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП поясненням та вимогам адміністративної справи.

Згідно постанови № 26 від 05.12.2019 року адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вижницької міської ради її притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення (тобто за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів).

З вказаною постановою не погоджується, вважає її незаконною, оскільки адміністративного правопорушення, за яке притягнута до відповідальності, передбаченого ч. 2 ст. 152, ані ч. 2 ст. 156 КУпАП, не вчиняла.

Просить позов до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вижницької міської ради про скасування постанови - задовольнити. Постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вижницької міської ради міської ради № 25 від 05.12.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності скасувати і провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Позивач та його представник в надіслали клопотання про розгляд справи у їх відсутність позов підтримали, просили її задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в адресованому клопотанні просить справу розглядати у його відсутність в письмовому запереченні позов не визнав, вказував, що в постанові про накладення адміністративного правопорушення помилково вказана ст.152 КУпАП , хоча всі матеріали адміністративна комісія розглядала за ст. 156 ч. 2 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 11.11.2019 року ст. інспектором з Вижницького ВП майором поліції Греком Є.М. відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №185009, у якому складом адміністративного правопорушення зазначено: «що 07.11.2019 року близько 11.00 год. ОСОБА_1 , 07.11.2019 року близько 10 год. 00 хв.. перебуваючи на робочому місці в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 22 в м. Вижниця Чернівецької області здійснила продаж пачки сигарет «LМ-6» за ціною 41 грн. неповнолітньому студенту ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 чим допустила адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП.

05.12.2019 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Вжницької міської ради прийнято постанову №26, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1700 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 152 КУпАП

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

Адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з її правової природи та завдань, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення має здійснюватися з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначених статтею 268 КУпАП.

Відповідно до ст.ст.16-17 «Положення про адміністративні комісії Української РСР», затвердженого Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 9 березня 1988 року N5540-XI, адміністративні комісії розглядають справи про адміністративні правопорушення, зазначені в статті 218 Кодексу Української РСР про адміністративні правопорушення, підставою для розгляду адміністративною комісією справи є протокол про адміністративне правопорушення, складений у встановленому порядку уповноваженою на те службовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності відповідно до статті 255 Кодексу Української РСР про адміністративні правопорушення.

Статтею 22 вказаного положення передбачено, що справа розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Обмеження щодо продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів встановлені статтею 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до ч. 1 цієї статті забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів: 1) особами, які не досягли 18 років; 2) особам, які не досягли 18 років; 3) у приміщеннях та на території навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, крім ресторанів, що знаходяться на території санаторіїв; 4) у приміщеннях спеціалізованих торговельних організацій, що здійснюють торгівлю товарами дитячого асортименту або спортивними товарами, а також у відповідних відділах (секціях) універсальних торговельних організацій; 5) у закритих спортивних спорудах (крім пива у пластиковій тарі); 6) з торгових автоматів; 7) на полицях самообслуговування (крім тютюнових виробів у блоках та алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, пива); 8) поштучно (для тютюнових виробів,крім сигар);9) у споживчих упаковках, що містять менш як 20 сигарет; 10) з рук; 11) у невизначених для цього місцях торгівлі.

Частиною 4 ст. 15-3 зазначеного Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» продавця наділено правом отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, документи, які підтверджують вік такого покупця, а отже, ця вимога має спонукати суб`єкта господарювання дотримуватися відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію.

Відповідальність за ч. 2 ст. 156 КУпАП настає у разі порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, полягає у порушенні працівником підприємства (організації) торгівлі правил торгівлі тютюновими виробами, зокрема, продаж слабоалкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років.

Суб`єктом зазначеного правопорушення є працівник підприємства (організації) торгівлі.

Формулювання зазначеного складу адміністративного правопорушення свідчить про те, що визначальним є факт продажу працівником торгівлі тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років.

Відповідно до ст.152 КУпАП, порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за здійснення за ст. 152 КУпАП . Постановою №06 адміністративної комісії Вижницької міської РДА 21.02.2020 року виправлено описку в резолютивній частині постанови №26 від 05.12.2019 року відносно ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ,жительки АДРЕСА_1 по ст.156 ч. 2 КУпАП зазначивши вірний номер ст. КУпАП за якою було накладено адміністративне правопорушення у виді штрафу за ч.2 ст.156 КУпАП.

Згідност.304 КУпАП питання, пов`язанні з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішується органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків. Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття. Верховний Суд зауважив, що суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудність.

В даному випадку неправильне застосування ст. КУАП не є опискою.

Оскільки, адміністративною комісією при виконавчому комітеті Вижницької міської ради, невірно надано кваліфікацію діям ОСОБА_3 , відповідно до якої наступає відповідальність за ст.156 ч.2 КУпАП, тому постанова про адміністративне правопорушення винесена за ст.152 КУпАП є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальності, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, докази, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

Згідно з ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Однак, відповідач не надав суду жодних належних доказів, які достовірно б підтверджували обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст.152 КУпАП, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог п.3 ч. ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності прийнятого рішення, суд вважає що адміністративний позов в частині скасування постанови необхідно задовольнити, постанову у справі про адміністративне правопорушення визнати необґрунтованою та скасувати із закриттям провадження у справі.

На підставі Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» від 23.01.2015 року №2, щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд приходить до висновку, що судові витрати по справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7,152,247,252,268,276,283,287,288,289 КУпАП, ст..ст. 6,9,72,73,75,77,241,242,244,245 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вижницької міської ради про скасування постанови за №26 від 05.12.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності , - задовольнити.

Скасувати постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вижницької міської ради №26 від 05.12.2019 року про накладення адміністративного стягнення, якою провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 152 (ст.156 ) КУпАП а провадження закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області разом із одночасним надісланням копії апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А. Ю. Кириляк