Справа № 580/1930/20
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2020-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року справа № 580/1930/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши за правилами загального позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Євгенія Анатолійовича про визнання дій неправомірними та скасування рішень,

УСТАНОВИВ:

03.06.2020 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до Приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Євгенія Анатолійовича (18001, м.Черкаси, вул. Смілянська, буд.23) (далі відповідач) про:

визнання неправомірними дій щодо стягнення з нього основної винагороди в сумі 3578,84 доларів США та 2615,29грн. у виконавчому провадженні №62133900 за постановою від 20.05.2020;

скасування постанови від 20.05.2020 у виконавчому провадженні №62133900 про стягнення з позивача основної винагороди приватного виконавця в сумі 3578,84 доларів США та 2615,29грн.;

скасування п.3 постанови від 20.05.2020 про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з позивача основної винагороди приватного виконавця в сумі 3578,84 доларів США та 2615,29грн.

Позов мотивовано тим, що, оскільки відповідач не здійснив фактичного виконання рішення суду, коштів не стягнув, підстави для стягнення винагороди відсутні. Для вирішення спору позивач просить врахувати практику Верховного Суду у справі №640/8425/19 та Великої Палати Верховного Суду у справі №2540/3203/18.

Ухвалою від 04.06.2020 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження в адміністративній справі та призначив підготовче засідання.

12.06.2020 в суд надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження у розмірі 10% суми, що підлягає стягненню. Вказує, що така сума буде стягнути лише після стягнення основного боргу пропорційно фактично стягнутої суми. Також вважає, що посилання позивача на вищевказані рішення Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду є безпідставними, оскільки у них вирішувалось питання стягнення виконавчого збору за наслідками закінчення виконавчого провадження без його реального виконання. У цьому випадку виконавче провадження не закінчене і виконавчі дії вчиняються.

Ухвалою від 12.06.2020, внесеною до протоколу судового засідання, суд закінчив виконавче провадження та призначив судовий розгляд справи по суті.

Зважаючи на клопотання учасників спору про розгляд справи без їх участі, враховуючи, що перешкод для розгляду справи, визначені статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), немає, з огляду на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, наявні підстави здійснювати подальший розгляд справи по суті у порядку письмового провадження та на виконання ч.4 ст.229 КАС України не здійснювати фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши письмові докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Суд встановив, що на підставі виконавчого листа Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 31.05.2017 №695/3495/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості в сумі 948985,79грн., з яких 35758,46 доларів США заборгованості з відсотків за користування кредитом та 26152,91 грн. пені та комісії, - приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Бурмага Євгеній Анатолійович постановою від 20.05.2020 відкрив виконавче провадження №62133900.

Пунктом 3 постанови постановив стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця в сумі 3578,84 доларів США та 2615,29грн.

Також 20.05.2020 відповідач у вказаному виконавчому провадженні прийняв постанову про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця у зазначеному розмірі.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями позивач звернувся в суд з вищевказаним позовом.

Надаючи оцінку спірному рішенню, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ "Про виконавче провадження" (далі Закон №1404-VІІІ).

Згідно з ч.1 ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною ст.5 Закону № 1404-VІІІ визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 ст.18 Закону № 1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

На підставі ч.5 ст.26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Зважаючи, що спірні правовідносини стосуються порядку нарахування та справляння основної винагороди приватного виконавця, суд врахував.

Відповідно до ч.3 ст.45 Закону №1404-VІІІ основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Згідно з ч.4 ст.27 Закону №1404-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Абзацом 2 ч.5 ст.26 Закону №1404-VІІІ передбачено, що у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Суд в контексті вимог ст.19 Конституції України щодо обов`язку органів державної влади та їх посадових осіб діяти виключно в межа, спосіб і порядку, визначених законом, врахував, що, як зазначено вище, іншого строку та порядку вирішення для приватного виконавця питання нарахування основної винагороди за свої послуги, аніж під час відкриття виконавчого провадження, закон не передбачає. Водночас не заборонено змінити її розмір в залежності від фактично стягнутих примусово сум коштів в залежності від фактичного виконання виконавчого документа.

Частинами 1, 2 ст.27 Закону №1404-VIII (у редакції станом на час прийняття спірного рішення) встановлено, що виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

На підставі п.8 Розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі Інструкція №512/5) (у редакції станом на час прийняття спірного рішення), стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Розрахунок нарахування виконавчого збору обчислюється державним виконавцем в автоматизованій системі виконавчого провадження та долучається до матеріалів виконавчого провадження.

Статтею 27 Закону № 1404-VIII визначено виключний перелік підстав, з яких виконавчий збір не стягується.

Так, пунктами 1-6 ч.5 ст.27 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується:

за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

у разі виконання рішення приватним виконавцем;

за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також ч.9 ст.27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Наявності таких підстав у правовідносинах з позивачеи не встановлено.

Отже, спірне рішення прийняте приватним виконавцем в межах та у спосіб, що передбачені вимогами чинного законодавства України, на виконання вимог Закону №1404-VIII та Інструкції №512/5.

Доводи позивача, щодо протиправності дій відповідача щодо стягнення з нього основної винагороди в сумі 3578,84 доларів США та 2615,29грн. у виконавчому провадженні №62133900 за постановою від 20.05.2020, не є обґрунтованими, оскільки доказів стягнення з позивача цих коштів суду не надано. Матеріали виконавчого провадження підтверджують, що окреме виконавче провадження зі стягнення основної винагороди згідно зі спірним рішенням не виділене, дії з виконання спірного рішення не вчинені.

Суд врахував, що черговість розподілу стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум визначена ст.45 Закону №1404-VIII.

Зокрема, на підставі п.3 ч.1 наведеної статті у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Отже, стягнення винагороди виконавця відбувається після стягнення основної суми боргу.

Сторони не заперечують, що основна сума заборгованості за виконавчим листом Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 31.05.2017 №695/3495/16-ц, як і суми винагороди приватного виконавця з позивача не стягнуті. Отже, порушення прав позивача на час звернення до суду не підтверджене.

Посилання позивача на практику Верховного Суду у справі №640/8425/19 та Великої Палати Верховного Суду у справі №2540/3203/18 не є обґрунтованим, оскільки у вказаних справах суд розглядав питання законності стягнення виконавчого збору відповідно до ч.3 ст.40 Закону № 1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою.

Водночас у цій справі виконавче провадження №62133900 не завершене і приватним виконавцем вживаються заходи з примусового виконання судового рішення.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у справі №2540/3203/18 надавала оцінку законності постанови про стягнення виконавчого збору, яка прийнята під час дії редакції ч.2 ст.27 Закону №1404-VIII до 03.07.2018, яка передбачавала, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. Отже, у наведеній справі спір вирішувався за іншого правового регулювання питання нарахування та стягнення виконавчого збору щодо інших фактичних обставин спору, які істотно відмінні від спору зазначеного позивача.

Тому висновки Верховного суду у вищевказаних справах не підлягають застосування у спірних правовідносинах.

Врахувавши вищевикладене суд дійшов висновку, що спірні рішення є правомірними, а позовні вимоги щодо їх скасування не підлягають задоволенню.

Зважаючи, що позивач звільнений від сплати судового збору і не надав доказів понесених судових витрат, відсутні підстави для їх розподілу відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання неправомірними дій Приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Євгенія Анатолійовича щодо стягнення з нього основної винагороди приватного виконавця в сумі 3578,84 доларів США та 2615,29грн. у виконавчому провадженні №62133900, скасування постанови від 20.05.2020 у виконавчому провадженні №62133900 про стягнення з позивача основної винагороди приватного виконавця в сумі 3578,84 доларів США та 2615,29грн. та п.3 постанови від 20.05.2020 про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з позивача основної винагороди приватного виконавця.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.М. Бабич

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та проголошене 15.06.2020.