Справа № 826/7669/16
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2020-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 червня 2020 року

Київ

справа №826/7669/16

адміністративні провадження №К/9901/44744/18, №К/9901/44740/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Юрченко В.П.,

суддів: Васильєвої І.А., Пасічник С.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційні скарги Державної фіскальної служби України, Київської митниці Державної фіскальної служби на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.05.2017 (суддя: Качур І.А.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 8.08.2017 (колегія суддів: В.Е. Мацедонська, І.О. Лічевецький, В.П. Мельничук) у справі за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «АВФ-СЕРВІС» до Державної фіскальної служби України, треті особи: Київська міська митниця Державної фіскальної служби, Київська митниця Державної фіскальної служби, Асоціація міжнародних автомобільних перевізників України про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВФ-Сервіс» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - ДФС України, відповідач), за участю третіх осіб: Київської міської митниці ДФС (далі - третя особа 1), Київської митниці ДФС (далі - третя особа 2), Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України (далі - третя особа 3) про визнання протиправним та скасування наказу від 01.04.2016 №272 «Про застосування статті 38 Конвенції МДП 1975 року».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає наказ протиправним внаслідок його невідповідності чинному законодавству, оскільки прийнятий без з`ясування всіх обставин, що є достатніми підставами для його скасування. Вказує, що умислу на порушення вимог вказаної Конвенції у товариства не було, свідченням чого є факт завершення митницями митних формальностей під час вивезення товару з території України. Також позивач звертав увагу в позові, що за наявності виявленого факту завершення строку дії міжнародного свідоцтва про допущення дорожнього транспортного засобу до перевезення товарів під митними печатками та пломбами (далі - свідоцтво) митні органи, які надавали дозвіл позивачу на вивезення товару з території України не були позбавлені права внести відомості до такого свідоцтва, шляхом заповнення відповідної графи у ньому.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.05.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 8.08.2017 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України від 01.04.2016 №272 «Про застосування статті 38 Конвенції МДП 1975 року», у зв`язку із тим, що відсутні будь-які негативні наслідки зі сторони позивача, так як вантаж було доставлено своєчасно та в повному обсязі, проміжна митниця та митниця призначення Республіки Білорусь жодних зауважень про порушення операцій в книжці МДП не вказали, в свою чергу, відповідачем не надано жодних переконливих доказів в обґрунтування правомірності спірного наказу та не спростовано твердження позивача. Виходили суди також з того, що митними органами під час митного оформлення товару, що поставлений під митний контроль не було зауважено про будь-які недоліки наданих позивачем документів, в тому числі свідоцтва. Також з моменту здійснення перевезення (травень 2015 року) до моменту прийняття спірного наказу від 01.04.2016 № 272 «Про застосування статті 38 Конвенції МДП 1975 року» ні до водія, який здійснював перевезення вантажу, ні до керівника позивача, а ні до інших його працівників жодних інших заходів притягнення до кримінальної, адміністративної або будь-якої іншої відповідальності не застосовувалось, немає з цього приводу і судових рішень, що свідчили б про безпідставність застосування такого заходу, який був передбачений статтею 38 Конвенції МДП

Не погоджуючись з рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач та третя особа 2 подали касаційні скарги, в яких просить їх скасувати, у задоволені позову відмовити. Вказували, що суди висловлюючись на тому, що надане до митного оформлення позивачем свідоцтво хоча не відповідало вимогам Конвенції МДП 1975 року, прийшли до необґрунтованих висновків про задоволення позову.

Відзиву від інших учасників судового розгляду на вказані касаційні скарги до суду касаційної інстанції не надходило.

Переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів касаційних скарг, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційних скарг, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у травні 2015 року позивач здійснив міжнародне перевезення вантажу (ліки) за маршрутом Україна - Республіка Білорусь транспортним засобом державний реєстраційний номер НОМЕР_1 НОМЕР_2 . Для митного оформлення товаросупровідних документів, вантажу та транспортного засобу позивач подав до митниці місця відправлення книжку МДП № XN 76 369 469, CMR №0771866 від 26.05.2015, CMR №0771835 від 27.05.2015, CMR №0777362 від 27.05.2015, інвойсу №ДомИн 03/2015 від 18.05.2015, інвойсу №, інвойсу № та свідоцтво про допущення.

Всі ці документи були прийняті до митного оформлення посадовими особами третьої особи 1 та третьої особи 2, що підтверджується наявністю відміток посадових осіб митного органу відправлення ПМК у ВМД №125110008/2015/101587, №125110008/2015/101588, №125110008/2015/101589, наявністю відбитка особистої номерної печатки посадової особи митниці відправлення митного органу.

Однак, відповідачем 01.04.2016 наказом № 272 «Про застосування статті 38 Конвенції МДП 1975 року», тимчасово строком на два роки, позбавлено позивача права на перевезення товарів на умовах Конвенції МДП 1975 року, у зв`язку із виявленим фактом перевезення вантажу автомобілем (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) з напівпричепом (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) на умовах Конвенції МДП (митне оформлення - 26.05.2015) без наявності чинного Свідоцтва про допущення (термін дії якого закінчився 16.04.2015).

Відповідно до статті 12 Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (Конвенція МДП) 1975 року (далі Конвенція) - для того, щоб підпадати під дію положень розділів a) і b) цієї глави, кожний дорожній транспортний засіб має відповідати стосовно своєї конструкції та свого обладнання умовам, наведеним у додатку 2 до цієї Конвенції, і повинен бути допущений до перевезення згідно з процедурою, передбаченою в додатку 3 до цієї Конвенції. Свідоцтво про допущення має відповідати зразку, наведеному в додатку 4.

Згідно із статтею 14 Конвенції кожна Договірна Сторона залишає за собою право не визнавати дійсність допущення дорожніх транспортних засобів або контейнерів, що не відповідають і умовам, викладеним вище в статтях 12 і 13. Проте Договірним Сторонам не слід затримувати перевезення, коли виявлені несправності незначні і не створюють можливостей для контрабанди.

Перед новим використанням для перевезення вантажів під митними печатками і пломбами будь-який дорожній транспортний засіб або контейнер, що не відповідає більше умовам, які стали підставою для їхнього допущення, повинні бути або приведені у початковий стан, або бути знову піддані процедурі допущення.

У відповідності до приписів статті 38 Конвенції кожна Договірна Сторона має право тимчасово або остаточно позбавляти права користування постановами цієї Конвенції будь-яку особу, винну в серйозному порушенні митних законів або правил, застосовуваних при міжнародному перевезенні вантажів.

Як установлено судами попередніх інстанцій та не заперечується відповідачем, обставини, які слугували для прийняття спірного наказу були виявлені під час проведеної в жовтні 2015 року Департаментом організації митного контролю та оформлення ДФС перевірки перевізників, які здійснюють міжнародні перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП у 2015 році.

Положеннями статті 221 Митного Кодексу України передбачено, що автотранспортний засіб комерційного призначення, що використовується для переміщення товарів через митний кордон України, не потребує окремої митної декларації, якщо під час такого переміщення декларуються товари, які перевозяться цим автотранспортним засобом.

Відомості про автотранспортний засіб комерційного призначення, що перевозить товари, вносяться до митної декларації, за якою оформлено ці вантажі, книжки МДП, передбаченої Митною конвенцією про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП 1975 року, товарно-транспортних накладних, дорожнього листа, провізних та інших супровідних документів, передбачених законодавством.

Відповідно до підпункту 3.3 пункту 3 3.3. Порядку реалізації положень Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП, затвердженого наказом Державної митної служби України від 21.11.2001 № 755 (чинної на час виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок) держатель книжки МДП, який здійснює МДП і прибуває в Україну з іншої країни, або держатель книжки МДП, який здійснює

МДП і виїжджає за кордон, повинен мати: а) реєстраційні документи на транспортний засіб і посвідчення водія, що відповідають вимогам Конвенції про дорожній рух ( 995_041 ) (Відень, 1968); б) на транспортному засобі - реєстраційний номерний знак, літери якого відповідають латинському алфавітові, прямокутні таблички з надписом "TIR", що відповідають вимогам статті 16 Конвенції МДП ( 995_012 ), а також розпізнавальний знак держави, у якій зареєстровано цей транспортний засіб; в) Свідоцтво про допущення.

Порядок видачі свідоцтва про допущення дорожнього транспортного засобу до перевезення товарів під митними печатками та пломбами, затвердженого наказ Міністерства фінансів України 9.10.2012 № 1064 (далі - Порядок 2) розроблено з метою визначення послідовності дій посадових осіб митних органів під час видачі свідоцтва про допущення механічного дорожнього транспортного засобу, причепа, напівпричепа, призначеного для його буксирування таким транспортним засобом (далі - ТЗ), власник якого здійснює автомобільні перевезення на умовах Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП 1975 року (далі - Конвенція МДП), до перевезення товарів під митними печатками та пломбами.

У відповідності до термінологічного словника Порядку 2, свідоцтво про допущення дорожнього транспортного засобу до перевезення товарів під митними печатками та пломбами - документ, зразок якого наведений у додатку 4 до Конвенції МДП, який засвідчує відповідність вантажного відділення автомобільного транспортного засобу міжнародним технічним вимогам, установленим Конвенцією МДП.

Згідно із підпунктом 1.14 пункту 1 Порядку строк дії свідоцтва про допущення - два роки з дня його оформлення. Після закінчення цього строку ТЗ повинні пред`являтися митному органу видачі або, якщо ТЗ не підлягає реєстрації - митниці країни, в якій проживає його власник або користувач, для перевірки та для продовження дії свідоцтва про допущення.

Порядок продовження строку дії свідоцтва про допущення передбачено в розділі VI Порядку, згідно якого для продовження строку дії свідоцтва про допущення заявником подаються такі документи: письмова заява довільної форми на ім`я керівника митного органу видачі за підписом власника ТЗ і з його печаткою (за наявності). У заяві, що подається юридичною особою, повинні бути зазначені місцезнаходження, код згідно з ЄДРПОУ власника ТЗ, номер свідоцтва про допущення, яке потребує продовження строку дії. Фізичні особи зазначають місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті), номер свідоцтва про допущення, яке потребує продовження;

свідоцтво про допущення, яке потребує продовження;

комплект фотографій або креслень (малюнків) ТЗ з відбитком ОНП і підписом посадової особи митного органу видачі, які поверталися заявнику після оформлення або останнього продовження строку дії свідоцтва.

Уповноважена посадова особа митного органу видачі:

здійснює огляд ТЗ відповідно до вимог пункту 3.2 розділу III цього Порядку;

за відсутності зауважень заповнює графу 9 про продовження строку дії та проставляє відбиток ОНП і підпис на свідоцтві про допущення і на зворотному боці кожної фотографії або креслення (малюнка);

заносить інформацію про продовження строку дії свідоцтва про допущення до електронного Журналу.

Тоді як у відповідності до положень підпункту 4.6.2 пункту 4.6 пункту 4 Порядку книжка МДП не приймається до оформлення, якщо: у графі 9 першої (титульної) сторінки обкладинки не зазначено номер та строк дії Свідоцтва(в) про допущення; у держателя книжки МДП відсутнє Свідоцтво про допущення або термін його дії закінчився (крім випадків перевезення великовагових або громіздких вантажів).

При цьому як вірно було встановлено судами попередніх інстанцій у травні 2015 року позивач здійснив міжнародне перевезення вантажу (ліки) за маршрутом Україна - Республіка Білорусь транспортним засобом державний реєстраційний номер НОМЕР_1 НОМЕР_2 . Для митного оформлення товаросупровідних документів, вантажу та транспортного засобу позивач подав до митниці місця відправлення книжку МДП № XN 76 369 469, CMR №0771866 від 26.05.2015, CMR №0771835 від 27.05.2015, CMR №0777362 від 27.05.2015, інвойсу №ДомИн 03/2015 від 18.05.2015, інвойсу №, інвойсу № та свідоцтво про допущення.

Всі ці документи були прийняті до митного оформлення посадовими особами третьої особи 1 та третьої особи 2, що підтверджується наявністю відміток посадових осіб митного органу відправлення ПМК у ВМД №125110008/2015/101587, №125110008/2015/101588, №125110008/2015/101589, наявністю відбитка особистої номерної печатки посадової особи митниці відправлення митного органу.

З огляду на зазначене, Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, що оскільки вивезений позивачем товар був без зауважень оформлений митними органами, які фактично надали право позивачу, здійснювати перевезення його за міжнародними правилами, згідно Конвенції, то підстав виносити спірний наказ у відповідача не було.

При цьому, Верховний Суд вважає за необхідне зауважити про неспівмірність накладеної на позивача спірним у даній справі наказом відповідача санкції з його діями, які виявлені під час разового перевезення і лише одним транспортним засобом. При цьому, згідно письмових пояснень Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України (а.с.88-95), позивач з 2014 використав 55 книжок МДП. Також, як установлено судами попередніх інстанцій, Київська міська митниця ДФС листом від 19.11.2015 № 4682/8/26-70-24-02-06 повідомила відповідача про те, що 09.06.2015 ТОВ «АВФ-Сервіс» отримано Свідоцтво про допущення за № 100/2015/44486 з терміном дії до 09.06.2017.

Враховуючи вищенаведене, Суд касаційної інстанції погоджується з позицією суду першої та апеляційної інстанції, не спростованими доводами касаційних скарг, про наявність законних підстав для задоволення позову.

Суд касаційної інстанції визнає, що суди не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги Державної фіскальної служби України, Київської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.05.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 8.08.2017 - без змін.

2. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко

І.А. Васильєва ,

С.С. Пасічник

Судді Верховного Суду