Справа № 340/747/20
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/747/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Хилько Л.І., розглянув за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області (відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання утриматись від вчинення певних дій, визнання протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом та просить:

1) визнати протиправними дії відповідача по нарахуванню боргу (недоїмки) зі сплати позивачем ЄСВ та зобов`язати утриматися від вчинення зазначених вище дій в подальшому;

2) визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19.02.2020 р. №Ф-238-23 на суму 21241,35 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що не займався незалежною професійною діяльністю, а ні в якості арбітражного керуючого, ані тим більше в якості адвоката.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву та просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, обґрунтовуючи це тим, що позивач з 13.03.2006 перебуває на податковому обліку як фізична особа-підприємець, яка одночасно провадить незалежну адвокатську діяльність від 22.04.2013. Позивачем не забезпечено повну сплату сум єдиного внеску, внаслідок чого станом на 31.01.2020 р. в картці особового рахунку обліковується заборгованість в сумі 21241,35 грн., яка складається з наступних періодів: за 2018 рік як по особі, що проводить незалежну професійну діяльність в сумі 5310,27 грн.; за 2018 та 2019 роки по фізичній особі-підприємцю в сумі 15931,08 грн. (а.с.26-28).

У поданій до суду відповіді на відзив позивача вказав, що наведені відповідачем у відзиві аргументи є безпідставними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи (а.с.36-38).

Заперечення на таку відповідь до суду не надходило.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що позивач з 13.03.2006 р. зареєстрований як фізична особа-підприємець, основний вид діяльності (за КВЕД 69.10): "Діяльність у сфері права".

19.02.2020 р. відповідачем сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-238-23, згідно якої від позивача вимагається сплатити недоїмку із єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 21241,35 грн. (а.с.7).

Вважаючи вказану вимогу протиправною позивач звернувся до суду.

Згідно п.п.14.1.226 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (далі ПК України) самозайнята особа платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до пункту 63.2 статті 63 ПК України, взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків. Взяття на облік у контролюючих органах юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, а також самозайнятих осіб здійснюється незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того або іншого податку та збору.

Абзацом 2 пункту 63.5 статті 65 ПК України передбачено, що фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.

Підпунктом 4 п. 6.7 розділу VI Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року № 1588 (далі Порядок №1588) передбачено, що якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

У такому разі фізична особа зобов`язана подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем свого постійного проживання заяву за формою № 5-ОПП з позначкою "Зміни" та копію документа, що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності, визначеного у підпункті 1 цього пункту.

Виходячи з наведеного, фізична особа-підприємець, яка здійснює діяльність, що за своїми ознаками належить до незалежної професійної діяльності, і така діяльність відповідає видам діяльності, вказаним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі Реєстр), не набуває окремого статусу особи, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Така особа має статус фізичної особи-підприємця зі специфічною ознакою "провадження незалежної професійної діяльності".

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі Закон №2464-VI).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат(послуг)за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно до статті 2 Закону №2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до п.п.4, 5 п.1 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону,- на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску;

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що платниками єдиного соціального внеску є,зокрема, особи, які провадять незалежну професійну діяльність (юридичну практику). Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Встановлено, що нарахування єдиного внеску позивачу здійснювалось наступним чином:

- єдиний соціальний внесок для фізичних осіб-підприємців за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року в сумі 8448,00 грн.; за період з 01.12.2018 року по 31.12.2018 року в сумі 9828.72 грн.; щоквартальні нарахування єдиного соціального внеску для фізичних осіб-підприємців платників єдиного податку в розмірі 2754,18 грн.;

- нарахування для незалежної професійної діяльності: за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року в сумі 8448,00 грн.; за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року в сумі 9009,66 грн. (а.с.48-50).

Відповідно ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

22.12.2018 року Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області була прийнята вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-238-23, якою від позивача вимагалось сплатити недоїмку з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 5898,51 грн.. Також, 26.12.2018 р. прийнята вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-238-23, якою від позивача вимагалось сплатити недоїмку з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 19603.23 грн..

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року по справі № 340/1577/19, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2020 року, було визнано протиправними та скасовано вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф 238-23 від 26.12.2018 в сумі 19603,23 грн. та № Ф 238-23 від 22.12.2018 в сумі 5898,51 грн..

Як встановлено в межах розгляду справи №340/1577/19, нарахування єдиного внеску за спірними вимогами здійснювалось позивачу наступним чином:

- єдиний соціальний внесок для фізичних осіб-підприємців: за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року в сумі 8448,00 грн.; за період з 01.12.2018 року по 31.12.2018 року в сумі 9828,72 грн.; щоквартальні нарахування єдиного соціального внеску для фізичних осіб-підприємців платників єдиного податку в розмірі 2754,18 грн.;

- нарахування для незалежної професійної діяльності: за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року в сумі 8448,00 грн.; за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року в сумі 9009,66 грн..

Між тим, як встановив суд, позивач не здійснював незалежної адвокатської діяльності, а здійснював діяльність арбітражного керуючого. При цьому, 26.04.2017 р. наказом Міністерства юстиції України № 1441/5 "Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) виданого ОСОБА_1 " анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №690 від 09.04.2013 виданого ОСОБА_1 .

Відтак з моменту анулювання Свідоцтва №690, а саме з 26.04.2017 позивач не здійснював незалежну професійну діяльність та не отримував доходу від такої діяльності, оскільки не мав усіх визначених законом підстав для здійснення діяльності арбітражного керуючого, що свідчить про відсутність обов`язку сплати єдиного внеску у ОСОБА_1 як особі, яка проводить незалежну професійну діяльність.

Також, з матеріалів справи № 340/1577/19 судом встановлено, що позивачем, як фізичною особою - підприємцем, було нараховано та сплачено у 2017 та у 2018 році єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у загальному розмірі 9831,54 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій, витягом з інтегрованої картки платника, що свідчить про виконання останнім обов`язку по сплаті мінімального розміру єдиного внеску.

Ухвалами суду від 13.04.2020 р. та від 18.05.2020 р. в межах справи №340/747/20 було витребувано від відповідача письмові докази на підтвердження провадження позивачем у 2017-2019 роках незалежної професійної діяльності та отримання від такої діяльності доходів (а.с.41, 45).

Зазначені докази відповідачем до суду не надано. Більше того, як пояснив представник відповідача, позивачем забезпечено сплату єдиного внеску у 2018 та 2019 всього в сумі 22960,26 грн.. що також було підтверджено і позивачем поданими до суду доказами (а.с.54-70).

На підставі частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не було доведено, що позивач у 2018 році провадив незалежну професійну діяльність та отримував від неї дохід, що свідчить про відсутність обов`язку сплати єдиного внеску, як самозайнятої особи та безпідставність висновків про наявність заборгованості в сумі 5310,27 грн..

Крім того, на підставі аналізу встановлених обставин та правовідносин, що їм відповідають, а також враховуючи, що суду надано докази на підтвердження сплати позивачем у 2018-2019 року єдиного внеску як фізичною особою-підприємцем, висновки відповідача про наявність заборгованості в сумі 15931,08 грн. також є необґрунтованими.

Таким чином, відповідач, суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування, не навів суду переконливих аргументів та доказів на їх підтвердження, які б обґрунтовували правомірність нарахування позивачу недоїмки зі сплати єдиного внеску в розмірі 21241,35 грн..

Відтак, позовні вимоги в частині визнання протиправною та скасування вимоги від 19.02.2020 №Ф-238-23 підлягають задоволенню.

Позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску та зобов`язання утриматись від вчинення зазначених дій в подальшому задоволенню не підлягають, оскільки такі дії виразилися у винесенні вимоги про сплату боргу (недоїмки). Саме вимога порушує права та інтереси позивача. При цьому, самі по собі дії щодо нарахування недоїмки не порушують прав позивача.

Таким чином, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.132, 139, 143, 205, 242-246, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19.02.2020 року №Ф-238-23.

3. Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області (код 43142606).

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.255 КАС України та може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України. Відповідно до пп.15.5 п.15 Розділ VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. Хилько