Справа № 340/1554/20
Суддя: Ю.П. Пасічник
Дата ухвалення: 2020-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року м.Кропивницький Справа № 340/1554/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Пасічника Ю.П. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (вул.Соборна, 7а, м.Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, ) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача про стягнення адміністративно-господарських санкцій в розмірі 26133,17 грн. та пені в розмірі 211,68 грн., а всього 267344,85 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не сплачені адміністративно-господарські санкції у розмірі та порядку, передбаченому статтею 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.91р. № 875-XII за невиконання у 2019 році нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, передбаченого ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.91р. № 875-XII. Крім того, у зв`язку з порушенням терміну сплати адміністративно-господарської санкції відповідачеві нараховано пеню в розмірі передбаченому ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.91р. № 875-XII.

Відповідач проти позову заперечив надавши письмовий відзив на позов. Заперечення мотивовані тим, що ним самостійно сплачено адміністративно-господарську санкцію, в розмірі половини середньої річної заробітної плати (26133,50 грн.), оскільки протягом 2019р. середньооблікова кількість штатних працівників становила 15 осіб, що відповідає положенням ч. 1 ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.91р. № 875-XII (а.с.19-22).

Ухвалою суду від 22.05.2020р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с.13).

Розглянувши долучені до справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 р. №875-ХІІ для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

На підставі ст. 18 вказаного Закону забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 статті 20 вказаного Закону підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Згідно ч. 4 ст. 20 вказаного Закону адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем подано Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2019р. (а.с. 5).

Середньооблікова кількість штатних працівників відповідача складала 15 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність склала 0 осіб, що вказує на те, що відповідачем не виконані вимоги Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», щодо прийняття заходів для працевлаштування інвалідів, а саме не подано до центру зайнятості звітів за формою № 3-ПН із зазначенням потреби у працевлаштуванні осіб з інвалідністю. Це в свою чергу унеможливило центр зайнятості виконати свій обов`язок, щодо організації працевлаштування інвалідів, оскільки саме з цією метою роботодавці зобов`язані надавати державній службі зайнятості відповідну інформацію.

Відповідно до Звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2019р. середньорічна заробітна плата штатного працівника склала 52267 грн., і саме виходячи з вказаного показника відповідачем сплачено адміністративно-господарську санкцію, в розмірі половини середньої річної заробітної плати - 26133,50 грн. з розрахунку працюючих в кількості 15 осіб.

Суд погоджується з доводами відповідача щодо необхідності сплати адміністративно-господарської санкції саме в такому розмірі, а не виходячи з розміру середньорічної заробітної плати, як на цьому наполягає позивач враховуючи наступне.

Прийменник "до" в поєднанні з числівниково-іменниковою формою в українській мові виражає, зокрема, крайню кількісну межу чого-небудь.

Словосполучення "на яких працює від 8 до 15 осіб" у частині 1 статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» означає, що крайня верхня межа, за якої діє відповідна норма (правило поведінки) становить 15 осіб включно, а норма не діє вже при кількісному показнику 16 осіб та більше.

Оскільки у відповідача працювало не більше 15 осіб, тому у відповідності до частини першої статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», відповідач правильно сплатив адміністративно-господарську санкцію у розмірі половини середньої річної заробітної плати.

З урахуванням вищевикладеного суд не вбачає в діях відповідача порушень вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 р. №875-ХІІ, а тому позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 246, 382, 255, 292-297, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Ю.П. Пасічник