Справа № 712/3813/20
Суддя: Троян Т. Є.
Дата ухвалення: 2020-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 712/3813/20
Провадження № 2а/712/95/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2020 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Троян Т.Є.

за участю секретаря - Ліпатової Н.Г.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Лук`яненко Руслани Олександрівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Лук`яненко Руслани Олександрівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що 04 квітня 2020 року інспектором УПП в Черкаській області сержантомполіції Лук`яненко Р.О. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2341542 про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП, а також накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 425 грн. Зі змісту винесеної постанови вбачається, що 04.04.2020 о 12 год. 38 хв він рухався по вулиці Смілянській та проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений «жовтий» сигнал світлофора, чим спричинив порушення п. 8.7.3.г ПДР України. Факт правопорушення зафіксовано на відеореєстратор зі службового автомобіля. Більше ніяких обставин начебто вчинення ним правопорушення не вказано. Вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а дії інспектора ОСОБА_2 протиправними. Зазначив, що дійсно 04.04.2020 рухався по вул. Смілянській у напрямку центра міста Черкаси. Під`їжджаючи до регульованого пішохідного переходу він подивився на світлофор, на якому горів зелений сигнал, і продовжив рух у своєму напрямку. Після проїзду регульованого пішохідного переходу він був зупинений працівниками поліції, які повідомили про причину зупинки. На його зауваження щодо пред`явленого правопорушення, співробітники поліції ніяким чином не відреагували. Натомість, інспектор Лук`яненко Р.О. склала оскаржувану постанову. Вважає, що інспектором при винесенні постанови за результатами розгляду справи було допущено ряд порушень норм законодавства, що регламентує дану процедуру. Так, постанова повинна містити викладення суті вчиненого правопорушення, однак інспектор віднеслась для розгляду справи поверхнево, не дослідивши обставини справи всебічно, повно і об`єктивно, як того вимагає ст. 252 КУпАП. Більше того, при складанні інспектором постанови, він вимагав провести розгляд справи в інший час, достатній для того, щоб мати можливість отримати кваліфіковану правову допомогу, ознайомитись з матеріалами справи, подати зауваження, клопотання, а також докази своєї невинуватості. Однак інспектором його законні вимоги проігноровані. Тому вважає рішення суб`єкта владних повноважень протиправним, оскільки постанова прийнята з численними недоліками, без проведення всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, що не дає можливості об`єктивно встановити наявність події адміністративного правопорушення взагалі та складу конкретного правопорушення в його діях зокрема. Просить скасувати постанову серії ЕАК № 2341542 від 04.04.2020 винесену інспектором УПП в Черкаській області сержантом поліціїЛук`яненко Р.О. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 квітня 2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

18.05.2020 у визначений законодавством термін представником відповідача скерований відзив на адміністративний позов, відповідно до якого просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що 04.04.2020 близько 12 год. 38 хв. Інспектор роти № 3 батальйону УПП в Черкаській області Лук`яненко Р.О. несла службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку в м. Черкаси шляхом патрулювання на службовому автомобілі та виконувала службові обов`язки відповідно повноважень, передбачених Законом України «Про Національну поліцію». В цей час відповідач 2 став свідком того, як позивач керував автомобілем OPEL ASTRA д.н.з. НОМЕР_1 в м. Черкаси по вул. Смілянській, 121, проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.г) ПДР України. Зупинивши автомобіль, відповідач 2 згідно із ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про Національну поліцію» звертаючись до позивача, який був за кермом автомобіля, представилася, згідно ч. 2 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» проінформувала про вчинене правопорушення ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП. В подальшому інспектор оголосив законні вимоги щодо пред`явлення посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Після встановлення особи, відповідач 2 у відповідності до вимог ст. 279 КУпАП, з врахуванням положень ст. 280 КУпАП та ч. 2 ст. 36 КУпАП, здійснила розгляд справи про адміністративне правопорушення, в ході проведення якого позивачеві були роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України, а також право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП. Розглянувши справу у відповідності до положень ст. 258 КУпАП з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП з врахуванням ч. 2 ст. 33 КУпАП, ст.ст. 251, 252 КУпАП було винесено постанову ЕАК № 2341542 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. Під час розгляду справи позивач факт вчинення адміністративного правопорушення заперечував. Надалі відповідач згідно ст. 285 КУпАП ознайомила позивача із постановою. Позивач відмовився від підпису про отримання копії постанови, а тому вказану постанову позивачу було надіслано рекомендованим листом 06.04.2020. Також позивачеві було роз`яснено зміст ст.ст. 307, 308 КУпАП щодо порядку виконання постанови про накладення штрафу та ст. 289 КУпАП щодо порядку оскарження постанови. Крім того вказав, що з доданого до відзиву відеозапису вбачається, що перед під`їздом автомобіля позивача до регульованого пішохідного переходу по вул. Смілянська, 121 у м. Черкаси, на світлофорі загорівся жовтий сигнал світлофора, який забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. Незважаючи на це, керуючи своїм автомобілем, позивач не вжив заходів для зупинки перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія) до регульованого пішохідного переходу відповідно до п. 8.10 ПДР України, хоча мав можливість завчасно це зробити, з огляду на відсутність за його автомобілем транспортних засобів та нещільний трафік, не створюючи перешкод у русі будь-кому. Враховуючи конкретну дорожню обстановку, проїзд ним регульованого пішохідного переходу на забороняючий жовтий сигнал світлофору був абсолютно не виправданий з огляду на відсутність ускладнення трафіку. Також при розгляді справи від позивача жодних клопотань не надходило, що також підтверджується відеозаписом нагрудного відеореєстратора. Вважає, що відповідач діяв виключно на підставі у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України і постанова винесена ним з дотриманням та у повні відповідності норм матеріального і процесуального права та є такою, яка не має підстав для скасування.

Адвокатом позивача Дрогоманом О.О. 09.06.2020 до суду скерована відповідь на відзив, у якій зазначено наступне. Надана відповідачем відеофіксація не доводить винуватість ОСОБА_1 , оскільки автомобіль позивача та патрульних знаходились на значній відстані один від одного; при перегляді відео по кадровому режиму встановити, де знаходився автомобіль ОСОБА_1 і коли саме він пересік стоп-лінію і чи знаходився він вже на перехресті не вдається можливим (на зелений або жовтий сигнал світлофора); з моменту включення жовтого сигналу світлофору і до моменту того, як автомобіль патрульних проїхав був жовтий сигнал світлофора (більш як 4 секунди), не було встановлено, чи взагалі працював світлофор. Тому дане відео не може бути безспірним або переконливим доказом по даній справі, так як з його перегляду не можливо встановити безпосередньо факт порушення ПДР Тараненком О ОСОБА_3 .

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Судом встановлено, що 04 квітня 2020 року поліцейським роти № 3 батальйону № 1 УПП в Черкаській області сержантом поліції Лук`яненко Р.О. винесено постанову про адміністративне правопорушення серія ЕАК № 2341542 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Виходячи зі змісту оскаржуваної постанови, 04 квітня 2020 року о 12 год. 38 хв. в м. Черкаси по вул. Смілянській, 121, водій керуючи ТЗ проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.г ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Поліцейські, під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, керуються наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

Відповідно до п. 4 Розділу 1 Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно п. п. 1, 2, 8 Розділу 3 Інструкції, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).

Так, відповідно до положень п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1.1. ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно пункту 1.9 ПДР особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 8.7.3.г) Правил дорожнього руху України визначено, що сигнали світлофора мають такі значення: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Адміністративним правопорушенням на підставі ч. 2 ст. 122 КУпАП є порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно з п.п. 2, 3 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Частиною 4 статті 258 КУпАП встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частинами першою, другою і третьою статті122 КУпАП.

Таким чином, відповідачем було правомірно винесено постанову, відповідно до положень ст. 258 КУпАП.

Незважаючи на те, що згідно із ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, наведені позивачем в позовні заяві обґрунтування суд сприймає критично та оцінює їх як можливість уникнути покарання внаслідок притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, позивач припускає можливість проїзду ним регульованого пішохідного переходу на жовтий сигнал світлофора, але вважає, що його дії відповідають вимогам п. 16.8. ПДР України.

Відповідно до п. 16.8 ПДР України, водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

Проте, з наданого поліцейським відеозапису видно, що коли автомобіль позивача наближався до регульованого пішохідного переходу, сигнал світлофора зміни колір із миготливого зеленого на жовтий. Причому, автомобіль позивача виїхав на дорожню розмітку стоп-лінія вже на забороняючий жовтий сигнал світлофора. Тому можна вважати, що позивач мав можливість зупинити автомобіль у дозволеному місці перед перехрестям без застосування екстреного гальмування.

Також суд критично сприймає посилання позивача на порушення відповідачем порядку розгляду справи, його права на користування правовою допомогою з огляду на таке.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 №5-рп/2015 вказав, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Положеннями КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП, не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень ч.4 ст.258 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини в п.32 справи "Максименко проти України" обґрунтувавнеобхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ст.122 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту, а тому відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення. Відтак, подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд звертає увагу на те, що законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Будь-яких доказів, які б спростовували обставини, викладені в постанові щодо скоєного адміністративного правопорушення, позивачем до суду надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Так, заперечуючи проти позову, відповідач надав відповідні заперечення - відзив на позовну заяву, в якому привів доводи на підтвердження правомірності своїх дій з посиланнями на норми закону та Правил дорожнього руху, а також диск вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Отже, суд приходить до висновку, що обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджені наявними матеріалами справи.

Дослідивши в сукупності всі надані у справі докази, суд вважає, що відповідач при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, належним чином оцінив обставини справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення у порядку, що визначений КУпАП, прийняв рішення, яке відповідає вимогам Закону, а тому суд вважає прийняте рішеннязаконним та обґрунтованим, підстав для задоволенняпозовних вимог і його скасування не вбачає.

Крім того, слід зазначити, що Великою Палатою Верховного Суду 18.03.2020 винесено постанову з новим правовим висновком щодо необхідності сплати судового збору при поданні позовної заяви про скасування постанови поліцейського у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, за подання заяв, скарг до суду, в тому числі у випадку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державного управління, сплачується інший платіж - судовий збір, самостійні правові засади справляння якого, платники, об`єкти та розміри його ставок, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення визначено Законом № 3674-VI.

Відповідно до положень статей 3, 5 Закону № 3674-VI серед осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, немає таких, які б звільнялися від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, чи виключали б позовну заяву на постанову про накладення адміністративного стягнення з об`єктів оплати судовим збором.

У справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільги за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення. (Постанова Великої Палати Верховного Суду України у справі № 543/775/17 від 18.04.2020 року.).

Оскільки позивачем при подачі позову судовий збір не сплачений, тому у відповідності до ст. 132 КАС України, Закону № 3674-VI, до стягнення з позивача в дохід держави підлягає судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 420, 40 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 2, 5, 7, 126, 245, 251, 252, 254, 256, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 2, 4, 5, 6, 7, 72, 211, 217, 241, 245, 246, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ :

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Лук`яненко Руслани Олександрівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене у відповідності до ч. 4 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано або за результатом розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Головуючий: Т.Є. Троян