Справа № 226/951/20
Суддя: Салькова В. С.
Дата ухвалення: 2020-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 226/951/20
Провадження №2-а/226/7/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

10.06.2020 Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Салькової В.С.,

за участю секретаря судового засідання Козлової Д.В.,

позивача ОСОБА_1 , відповідача Рябовола С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мирнограді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, поліцейського СРПП Мирноградського відділення поліції Покровського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області Рябовола Сергія Валентиновича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад вимог позивача.

Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій вказав, що 30.03.2020 відповідачем прийнято постанову БАА №547359 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України. Так, він керував автомобілем «Volkswagen Transporter», д/н НОМЕР_1 , по вул. Соборній в м. Мирнограді біля будинку №19. Без жодних підстав був зупинений поліцейським, який склав зазначену постанову, наклавши на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. Вважає постанову необґрунтованою, незаконною і такою, що підлягає скасуванню, з огляду на те, що вона не містить доказів вчинення ним правопорушення, поліцейським було порушене його право на захист та принцип змагальності. Йому не були роз`яснені його права, був порушений процесуальний порядок розгляду справи. Просив суд про скасування оскаржуваної постанови.

ІІ. Позиції та заяви (клопотання) учасників справи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. До викладеного у позові додав, що 30.03.2020 підвозив з м. Покровська до м. Мирнограда знайомого ОСОБА_2 , якому на вул. Соборній неподалік від лікарні стало зле через підвищення тиску і він попросив зупинити автомобіль. Біля магазину електротоварів на дорозі була яма, і він, об`їжджаючи її майже біля бордюру, знизив швидкість майже до нуля, одночасно вирішуючи, зупинитись йому на цьому боці дороги чи одразу розвернулися, оскільки потім він мав намір їхати у протилежний бік. Коли його автомобіль ще перебував у повільному русі, він почув спецсигнал поліцейського автомобіля, зупинив авто. Його пасажир одразу вийшов і пішов, а до нього підійшов відповідач і повідомив про вчинення ним правопорушення, потім склав на нього постанову за ч.1 ст.122 КпАП України і наклав штраф в розмірі 255 грн. Його звинуватили, що він зупинився менше ніж за 10 м до пішохідного переходу. Ніякого розгляду справи фактично не було, заміри поліцейський не робив.

Відповідач Рябовол С.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що 30.03.2020 він перебував на службі як поліцейський СРПП Мирноградського ВП, патрулював місто. Рухаючись вулицею Соборною від кафе «Монро» в бік міської лікарні, побачив автомобіль «Фольксваген», який на відстані 1-2 м від пішохідного переходу висаджував пасажира. Під`їхавши до автомобіля, він повідомив водієві про вчинене ним правопорушення, на що той сказав, що вже уїжджає. При цьому пасажир вийшов з авто, коли поліцейський автомобіль ще тільки під`їжджав до нього. Порушення полягало у зупинці менш ніж за 10 метрів від пішохідного переходу, задній бампер автомобіля позивача був безпосередньо біля переходу. Заміри відстані не проводилися, оскільки правопорушник не вимагав цього. Просив суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідачем Головним управлінням Національної поліції у Донецькій області до суду представника не направлено, але наданий відзив із проханням відмовити у позові з таких підстав. Так, поліцейський діяв правомірно під час фіксації правопорушення та накладення на ОСОБА_1 стягнення. Вимірювання відстані від автомобіля до пішохідного переходу не передбачене а ні КпАП України, а ні Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376, а ні Законом України «Про Національну поліцію». Позивач зупинився перед пішохідним переходом, порушивши п.15.9г ПДР України, і підтвердження відсутності 10-метрової відстані до дорожньої розмітки застосування спеціальних приладів не потребує, оскільки кромка переднього бамперу автомобіля знаходилася у безпосередній близькості від переходу. Посилання позивача на порушення його прав жодними доказами не підтверджені.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

06.04.2020 ухвалою судді відкрите спрощене позовне провадження у даній справі, розгляд справи по суті призначено на 06.05.2020, відповідачам запропоновано надати відзиви на позовну заяву.

06.05.2020 ухвалою суду задоволено заяву позивача про заміну співвідповідача - СРПП Мирноградського ВП Покровського ВП ГУ НП в Донецькій області на Головне управління Національної поліції у Донецькій області, судове засідання відкладене на 28.05.2020 для надання можливості відповідачеві надати відзив на позовну заяву.

28.05.2020 судове засідання у справі відкладене на 10.06.2020 за клопотанням відповідача

Рябовола С.В. ІV . Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

30.03.2020 поліцейським СРПП Мирноградського ВП Покровського ВП ГУ НП в Донецькій області Рябоволом С.В. було прийняло постанову серії БАА №547359 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 255,00 гривень (а.с.7).

Дії позивача були кваліфіковані як здійснення під час керування автомобілем «Volkswagen Transporter», д/н НОМЕР_1 , зупинки ближче ніж 10 метрів від пішохідного переходу по вул. Соборній, 19, в м. Мирнограді Донецької області за ч.1 ст.122 КпАП України.

V. Оцінка суду.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено частиною першою ст.122 КпАП України, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил зупинки та стоянки тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху (далі - Правила) ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Пунктом 1.9 Правил визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Позивачеві поліцейським закидається вчинення адміністративного правопорушення, яке полягає у зупинці ближче ніж 10 метрів від пішохідного переходу, але в оскаржуваній постанові відповідачем не зазначено, який саме пункт Правил порушив ОСОБА_1 .

Звертаючись до тексту Правил, слід зазначити, що згідно з п.15.9 (г) Правил зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі. Отже, за суттю, саме у порушенні цього пункту Правил відповідач звинуватив позивача.

Згідно з п.1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

При цьому наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положення статті 251 КпАП України закріплюють, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст.258 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Суд зазначає, що відповідачами не надано жодних доказів в розумінні статті 251 КпАП України, які підтверджують порушення позивачем ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху, наявність в його діях складу правопорушення та правомірність прийняття оскаржуваної постанови.

З оглянутого судом відеозапису з нагрудної камери відповідача Рябовола С.В. вбачається, що він виконаний з такого ракурсу, з якого до кола огляду місця зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 не входить ділянка дорожнього покриття, на якому здійснено зупинку, отже, не зафіксовано наявність або відсутність дорожньої розмітки в цьому місці. На наявному на диску фотознімку із зображенням пішохідного переходу не вбачається наявності біля нього будь-якого автомобіля, в тому числі автомобіля позивача. Також відеозапис свідчить, що будь-яких дій з вимірювання відстані зупинки автомобіля від пішохідного переходу не було проведено. Вказане свідчить, що зазначений відеозапис не є належним доказом у справі, що розглядається. Аналогічна правова позиція з оцінки доказів у подібній справі викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 03.06.2020 у справі №199/1441/17.

За вимогами ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч.2 ст.71 КАС України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даній справі відповідач належними і допустимими, а також достатніми за своїм змістом доказами не довів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно зі статтею 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Отже, враховуючи встановлену судом відсутність доказів на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.122 КпАП України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваної постанови.

Покази опитаного судом за клопотанням позивача свідка ОСОБА_2 про причини та обставини зупинки позивача в контексті встановлених судом порушень з боку відповідача Рябовола С.В. не мають доказового значення для справи.

Пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення. Європейський суд з прав людини у своїй практиці розгляду справ вказує, що це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, і питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватись виключно з огляду на обставини справи (див. рішення у справах «Бендерський проти України», заява №22750/02, від 15.11.2007, «Проніна проти України», заява №63566/00, від 18.07.2006, «Богатова проти України», заява №5231/04, від 07.10.2010, «Якущенко проти України», заява №57706/10, від 24.10.2019). З огляду на обставини справи, що розглядається, та встановлення на підставі описаних фактів неправомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності немає потреби розглядати інші наведені у позові аргументи ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11,77,242-246 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов - задовольнити.

Постанову поліцейського СРПП Мирноградського відділення поліції Покровського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області Рябовола Сергія Валентиновича БАА №547359 від 30.03.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України - скасувати.

Рішення може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До наведених вище строків застосовуються положення пункту третього розділу шостого Прикінцевих положень КАС України.

Повний текст рішення виготовлений 15.06.2020.

Суддя: В.С. Салькова