Справа № 619/4755/18
Суддя: Якименко Л. О.
Дата ухвалення: 2020-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №619/4755/18
провадження №2-а/619/4/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2020 року Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Якименко Л.О.

за участю: секретаря

судового засідання Ломанової І.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в особі військового комісара ОСОБА_2 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в особі військового комісара ОСОБА_2 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 19.11.2018 року відносно позивача військовим комісаром ОСОБА_2 було винесено постанову Б/Н про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 2101 КУпроАП та накладення адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 5100 (п`ять тисяч сто) гривень.
Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, відповідно до описової частини постанови, стало наступне. Так, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою, нібито повторно не забезпечив здійснення оповіщення на вимогу районного військового комісара (розпорядження ВК Дергачівського РВК від 10.10.2018 р. № 2/698 та від 12.10.2018 № 2/711) призовників і військовозобов`язаних про їх виклик до районного військового комісаріату та не забезпечив їх своєчасне прибуття, не надіслав до органів Національної поліції звернення щодо громадян, які ухиляються від виконання військового обов`язку, для їх розшуку, затримання і доставки до РВК, чим повторно порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме: вимоги ст. 15 Закону України «Про оборону України», абз. 4, абз. 10 п. 24 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою КМУ від 07.12.2016 року за № 921.
З винесеною відносно нього постановою позивач не згоден. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 2101 КУпроАП, є незаконним, необгрунтованим, недоведеним.
Постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, є незаконною, а тому підлягає скасуванню.
Відповідно до Розпорядження № 94 від 11.11.2015 виконавчого комітету Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району з 11.11.2015 р. позивача прийнято на посаду сільського голови.
ОСОБА_1 посилається на те, що 08.11.2018 року по пошті на поштову адресу АДРЕСА_1 (Русько-Лозівська сільська рада) надійшов рекомендований лист з Дергачівського районного військового комісаріату. У вищевказаному рекомендованому листі знаходилася постанова №122 за справою про адміністративне правопорушення від 05.11.2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 2101 КУпроАП та накладення адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 1700 гривень, яка була складена та підписана військовим комісаром ОСОБА_2 .
Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності відповідно до описової частини постанови від 08.11.2018 № 122 стало наступне: позивач, будучи посадовою особою, не забезпечив здійснення оповіщення на вимогу районного військового комісара (розпорядження ВК Дергачівського РВК від 10.10.2018 № 2/698 та від 12.10.2018 № 2/711) призовників і військовозобов`язаних про їх виклик до районного військового комісаріату та не забезпечив їх своєчасне прибуття, не надіслав до органів Національної поліції звернення щодо громадян, які ухиляються від виконання військового обов`язку, для їх розшуку, затримання і доставки до РВК, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме: вимоги ст. 15 Закону України «Про оборону України», абз. 4, абз. 10 п. 24 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою КМУ від 07.12.2016 року за № 921.
14.11.2018, позивач звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з адміністративним позовом про скасування постанови від 05.11.2018 №122 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 2101 КУпроАП.
Диспозиція частини 2 статті 2101 КУпроАП за якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню. Повторність визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили.
Як зазначалось вище, відповідно до описової чистини постанови № Б/Н від 19.11.2018, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі того, що він повторно не забезпечив здійснення оповіщення на вимогу районного військового комісара (розпорядження ВК Дергачівського РВК від 10.10.2018 № 2/698 та від 12.10.2018 № 2/711).
Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Статтею 247 КУпроАП України регламентовано, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративно стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту.
Так, відповідно до діючого законодавства України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Якщо вже є постанова компетентного органа (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, то за тим самим фактом ця особа вже не може бути притягнута до адміністративної відповідальності. Тож і провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути. Також у випадку, коли була винесена постанова про закриття справи і вона не була скасована, теж провадження у справі виключається.
У протоколі від 16.11.2018, який відповідно до вищезазначених норм законодавства є доказом у справі про адміністративне правопорушення, та став підставою про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 2101 КУпроАП складений з грубим порушенням ст.ст. 254, 256 КУпроАП.
У вступній частині зазначеного протоколу зазначено: «Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 2101 КУпроАП», далів описовій частині цього ж протоколу зазначено: «Вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 2101 КУпроАП», тобто в протоколі чітко не зазначено нормативний акт, який передбачає відповідальність за вчинене, на суб`єктивну думку уповноваженої на те посадової особи, правопорушення.
У протоколі не зазначена дата розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Щодо дати складання та вручення протоколу. Відповідно до відомостей, зазначених у протоколі, він складений 16.11.2018 року, згідно з нормами ст. 254 КУпроАП протокол про вчинення адміністративного правопорушення складається уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Даний протокол уповноваженою на те посадовою особою було вручено, а позивачем отримано 19.11.2018, разом із оскаржуваною постановою, про що свідчать пояснення надані позивачем, під час його отримання, а саме «З постановою протоколом не згоден, матеріали про адміністративне порушення розглядаються в суді м. Дергачі».
Вручивши протокол від 16.11.2018, тільки 19.11.2018 вже разом з поставною про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 2101 КУпроАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 5 100 (п`ять тисяч сто) гривень, яка у відповідності до змісту ч. 1 ст. 281 КУпроАП є результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення, уповноваженою на те посадовою особою було грубо порушено не тільки вимоги вищезазначених статей КУпроАП та ст.ст. 268, 278, 280 КУпроАП, а й порушено позивача гарантоване, у відповідності до ст. 59 Конституції України, право на професійну правничу допомогу.
Представником відповідача - Дергачівським районним військовим комісаріатом, в особі військового комісара Тріщенка В.М. подано до суду письмовий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог гр. ОСОБА_1 щодо скасування постанови від 19.11.2018 за справою про адміністративне правопорушення на таких підставах:відповідно до пункту 17 частини першої статті 106 Конституції України та на виконання частини 6 статті 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Президентом України 15 лютого 2018 року підписаний Указ № 33/2018 «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України на строкову службу у 2018 році» із внесеними змінами згідно з Указом Президента № 274/2018 від 10.09.2018 р., яким визначені на 2018 рік такі строки проведення чергових призовів громадян України на строкову військову службу:1) квітень - травень;2) жовтень - грудень.Частиною 4 статті 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що організація підготовки та проведення призову громадян України на строкову військову службу здійснюється міськими (районними) державними адміністраціями (виконавчими органами міських рад) у взаємодії з міськими (районними) військовими комісаріатами.Частиною першою статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зазначено, що в адміністративно-територіальних одиницях, де немає військових комісаріатів, відповідні органи місцевого самоврядування, керівники підприємств, установ та організацій, у тому числі навчальних закладів, незалежно від підпорядкування і форм власності зобов`язані на вимогу військових комісаріатів сповіщати призовників і військовозобов`язаних про їх виклик до військових комісаріатів, забезпечувати своєчасне прибуття за цим викликом.Пунктом 24 абз. 4 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою КМУ від 7 грудня 2016 року № 921 встановлено, що з метою забезпечення персонально-первинного обліку призовників і військовозобов`язаних виконавчі комітети сільських, селищних та міських рад здійснюють оповіщення на вимогу районних (міських) військових комісаріатів призовників і військовозобов`язаних про їх виклик до районних (міських) військових комісаріатів і забезпечення їх своєчасного прибуття. А також на підставі абз. 10 пункту 24 вказаного Порядку виконавчі комітети сільських, селищних та міських рад надсилають до органів Національної поліції для їх розшуку, затримання і доставки до відповідних районних (міських) військових комісаріатів звернення щодо громадян, які ухиляються від виконання військового обов`язку, (додаток 5 до Порядку).Відповідно до статті 15 Закону України «Про оборону України» виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у галузі оборонної роботи забезпечують призов громадян на строкову військову службу.На виконання Конституції України, законів України «Про оборону України», «Про військовий обов`язок і військову службу» військовим комісаром Дергачівського районного військового комісаріату винесено розпорядження від 10.10.2018 р. №2/698 щодо здійснення оповіщення призовників, які перебувають на військовому обліку в Русько-Лозівській сільські раді про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 та забезпечити їх прибуття з 15 по 18 жовтня 2018 року до військового комісаріату. Вказані розпорядження були направлені голові Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району ОСОБА_1 .Станом на 16 листопада 2018 року розпорядження військового комісара не були виконані головою Русько-Лозівської сільської ради, про що складений акт від 16.11.2018 року. У зв`язку з порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме: статті 15 Закону України «Про оборону України», абз. 4, 10 пункту 24 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 грудня 2016 року №921 Русько-Лозівського сільського голову ОСОБА_1 , як посадову особу органу місцевого самоврядування 05.11.2018 військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП (постанова №122). Станом на 16 листопада 2018 року документального підтвердження щодо оскарження постанови №122 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не надходило.У зв`язку з неявкою призовників, які проживають на території Русько-Лозівської сільської ради до військового комісаріату 16.11.2018 посадовими особами Дергачівського РВК складено акт про те, що Русько-Лозівський сільський голова не забезпечив прибуття призовників, які перебувають на військовому обліку в Русько-Лозівській сільські раді, до Дергачівського РВК, та в порушення статті 15 Закону України «Про оборону України» не забезпечив призов на строкову військову службу наступних громадян: ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 ; ОСОБА_13 ; ОСОБА_14 .Крім того, Русько-Лозівський сільський голова не забезпечив виконання розпоряджень військового комісара Дергачівського РВК від 23.10.2018 №4/1269 та від 07.11.2018 №4/1332 про оповіщення та забезпечення прибуття до військового комісаріату відповідно 25.10.208 та 12.11.2018 заступника Русько-Лозівського сільського голови ОСОБА_15 , 1971 року народження, який не перебуває на військовому обліку, чим допустив порушення абзацу 3 статті 15 Закону України «Про оборону України».Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.За таких обставин сільського голову Русько-Лозівської сільської ради ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у повній відповідності з вимогами чинного законодавства України.На підставі вищезазначеного відповідач просить позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення від 19.11.2018 залишити без задоволення.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Салій Д.В. не з`явилися, згідно наданої суду заяви підтримали позовні вимоги в повному обсязі і просили їх задовольнити, а справу розглядати за їх відсутності.

Представник відповідача - Дергачівського районного військового комісаріату в судове засідання не з`явився, згідно наданої суду заяви просив справу розглядати за його відсутності.

Судом встановлені обставини та дослідженні докази.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до розпорядження №94 від 11.11.2015 виконавчого комітету Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району з 11.11.2015 ОСОБА_1 прийнято на посаду сільського голови.
Постановою №122 за справою про адміністративне правопорушення від 05.11.2018 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 2101 КУпроАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 1700 гривень.
Позивачем ОСОБА_1 вищевказана постанова була оскаржена до Дергачівського районного суду Харківської області. Рішенням суду від 14.01.2019 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено, рішення набрало законної сили 25.02.2019.
19 листопада 2018 року ОСОБА_1 було притягнуто постановою б/н до адміністративної відповідальності на підставі того, що він повторно не забезпечив здійснення оповіщення на вимогу районного військового комісара (розпорядження ВК Дергачівського РВК від 10.10.2018 № 2/698 та від 12.10.2018 № 2/711) за ч. 2 ст. 2101 КУпроАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 5100 гривень.
Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності відповідно до описової частини вищевказаної постанови від 08.11.2018 № 122 стало наступне: позивач, будучи посадовою особою, не забезпечив здійснення оповіщення на вимогу районного військового комісара (розпорядження ВК Дергачівського РВК від 10.10.2018 № 2/698 та від 12.10.2018 № 2/711) призовників і військовозобов`язаних про їх виклик до районного військового комісаріату та не забезпечив їх своєчасне прибуття, не надіслав до органів Національної поліції звернення щодо громадян, які ухиляються від виконання військового обов`язку, для їх розшуку, затримання і доставки до РВК, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме: вимоги ст. 15 Закону України «Про оборону України», абз. 4, абз. 10 п. 24 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою КМУ від 07.12.2016 року за № 921.
Диспозиція частини 2 статті 2101 КУпроАП за якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню. Повторність визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили.
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Статтею 247 КУпроАП України регламентовано, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративно стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту.
Так, відповідно до діючого законодавства України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Якщо вже є постанова компетентного органа (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, то за тим самим фактом ця особа вже не може бути притягнута до адміністративної відповідальності. Тож і провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути. Також у випадку, коли була винесена постанова про закриття справи і вона не була скасована, теж провадження у справі виключається.
Відповідно до ст. 4 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути вдруге притягнено до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави.
Також, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка висловлена у рішеннях «Надточій проти України», «Озтюрк проти ФРН», «Енгель та інші проти Нідерландів» «Равнсборг проти Швеції», «Путц проти Австрії», гарантії прав людини, передбачені Конвенцією щодо кримінального провадження, розповсюджуються у тому числі і на інше публічне переслідування особи, якщо таке переслідування можливо визначити карно кримінально-правовим за національним правом; колом адресатів та правовими наслідками для адресатів. Тобто, гарантії, передбачені ст. 4 Протоколу № 7, стосуються не лише кримінального провадження у розумінні законодавства України, а й будь-якого публічного переслідування, яке здійснюється державою.
Позивач зазначає, що відповідно до ст. 251 КУпроАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є серед іншого і протокол про вчинення адміністративного правопорушення. Складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпроАП, є предметом оцінки в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
У протоколі від 16.11.2018, який відповідно до вищезазначених норм законодавства є доказом у справі про адміністративне правопорушення, та став підставою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 2101 КУпроАП складений з порушенням ст.ст. 254, 256 КУпроАП.
У вступній частині зазначеного протоколу вказано, що протокол про адміністративне правопорушення має місце за ч. 1 ст. 2101 КУпроАП, ав описовій частині цього ж протоколу зазначено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 2101 КУпроАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпроАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
У протоколі не зазначена дата розгляду справи про адміністративне правопорушення, а вказано час 12.00 год. жовтня 2018 року.
Відповідно до відомостей, зазначених у протоколі, останній складений 16.11.2018. Згідно з нормами ст. 254 КУпроАП протокол про вчинення адміністративного правопорушення складається уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпроАП при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Даний протокол уповноваженою на те посадовою особою було вручено, але позивачем було отримано 19.11.2018, разом із оскаржуваною постановою, про що свідчать пояснення надані позивачем, під час його отримання.
Вручивши протокол від 16.11.2018 тільки 19.11.2018 вже разом з поставною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 2101 КУпроАП та накладення адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 5100 (п`ять тисяч сто) гривень, яка у відповідності до змісту ч. 1 ст. 281 КУпроАП є результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення, уповноваженою на те посадовою особою було порушено ст.ст. 268, 278, 280 КУпроАП, право позивач на професійну правничу допомогу.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дії щодо складання адміністративної постанови, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа - закриттю.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 2, 5-9, 12, 19, 77, 90, 160, 241-246, 250, 251, 255, 286, 295 КАС України, ст. ст. 247, 251, 254, 256, 287-289 КУпроАП, суд,

У Х В А Л И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати постанову № Б/Н у справі про адміністративне правопорушення від 19 листопада 2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 5 100 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 2101 КУпроАП.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 2101 КУпроАП - закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а особою, яка приймала участь у справі, але не була присутня при оголошення рішення, у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя Л. О. Якименко