Справа № 334/7684/19
Суддя: Баруліна Т. Є.
Дата ухвалення: 2020-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 05.06.2020
Справа № 334/7684/19
Провадження № 2-а/334/57/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Баруліної Т.Є.,

при секретарі Сагайдак Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Ліснічука Вадима Борисовича про визнання дій неправомірними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Ліснічук Вадима Борисовича про визнання його дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. В позові зазначив, що Постановою серії ДП18 № 700136 від 11.10.2019 року у справі про адміністративне правопорушення його визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 та ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Позивач вважає, що дана постанова є незаконною, оскільки не враховано пояснень особи та свідків з приводу відсутності в його діях порушень, не було роз`яснено прав в порушення ст. 268 КУпАП, розгляд справи було проведено без особистої участі позивача за відсутності доказів у справі, обвинувачення інспектора поліції були упереджені та не підтверджені жодними доказами, тому позивач просить скасувати постанову інспектора поліції Ліснічука В.Б. як необґрунтовану.

Позивачв судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягав, просив позов задовольнити.

Інспектор роти № 4 батальйону УПП в Рівненській області Ліснічук В.Б. в судове засідання не з`явився, надав суду письмовий відзивна позов з відеозаписом порушення позивача, у відзиві зазначив, що 10.10.2019 р. об 17 год. 40 хв. по автодорозі М06 Київ-Чоп, 391 км, позивач керував транспортним засобом ВМW 745і, номерний знак НОМЕР_1 порушив правила обгону, а саме здійснив обгін ближче ніж на 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті, а також здійснив обгін на перехресті, а також порушив вимоги дорожньої розмітки, а саме перетнув лінію 1.1 здійснюючи обгін транспортного засобу, чим порушив пункт 14.6 «в», 14.6 «а» та п. 34 Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП, в результаті чого був зупинений інспектором роти № 4 батальйону управління патрульної поліції Рівненській області Департаменту патрульної поліції Ліснічуком В.Б.

За приписами статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення. У відповідності до частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив ПДР. Інспектор зазначив, що позивачем було порушено вимоги частини 1 статті 122 КУпАП, якою встановлено відповідальністьза порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг,та вимогичастини 2 статті 122 КУпАП, якою передбаченовідповідальність запорушення правил обгону. При цьому, за правилами частини 2 статті 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Інспектор вважає, що наданий суду відеозапис може слугувати доказом в справі про адміністративне правопорушення, оскільки вівся поліцейським на портативний відео реєстратор, який закріплений на форменомуодязі про, що свідчить запис на бланку постанови, проте позовна заява була отримана відповідачем 14 лютого 2020 року, а постанова ДП18 № 700136 винесена 11 жовтня 2019 року, тому відеозапис з портативного відеореєстратора не зберігся. Однак, постанова містить відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853. А саме, за приписами пункту 5 розділу IV Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ( додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу XIII цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. Тому, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимісерії ДП18 № 700136 від 11.10.2019 року щодо ОСОБА_1 в повній мірі відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, в ній зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, вірно застосовано межі санкції статті щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та вказано технічні пристрої, на які проводився відеозапис ВК-0185, ВК-00003, ВК-0183. Тому, відповідач вважає, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, є правомірною та винесеною у повній відповідності нормам чинного законодавства в межах компетенції інспектора патрульної поліції Ліснічука В.Б., а адміністративний позов про скасування постанови про адміністративне порушення є таким, що не підлягає до задоволенню у зв`язку з тим, що обставини на які посилається позивач по справі є надуманими, такими, що не відповідають дійсності, а позивач ОСОБА_1 намагається уникнути адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.287 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено.

Згідно ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що повинно бути доведене шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Статтею 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставінаявних доказів.

Судом встановлено, що 11.10.2019 року інспектор роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП Ліснічук В.Б. склав Постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 №700136, відповідно до якої ОСОБА_1 .10.2019 р. об 17 год. 40 хв. по автодорозі М06 Київ-Чоп, 391 км, керував транспортним засобом ВМW 745і, номерний знак НОМЕР_1 , при цьому порушив правила обгону, а саме здійснив обгін ближче ніж на 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті, а також здійснив обгін на перехресті, а також порушив вимоги дорожньої розмітки, а саме перетнув лінію 1.1 здійснюючи обгін транспортного засобу, чим порушив пункт 14.6 «в», 14.6 «а» та п. 34 Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП.

Однак, у постанові, що оскаржується зазначено, що відеофіксація порушення зроблена на бодікамеру «ВК 0185, ВК 00003, ВК 0183», при цьому, згідно наданого інспектором відеозапису, який оглянутий в судовому засіданні, встановлено, що запис зроблений на один пристрій, а не на три, як зазначає відповідач, та відеофіксація проводилась на відеореєстратор автомобіля, який не зазначений в постанові, а тому не може бути належним та допустимим доказом по справі.

Крім того, суд відповідно до ч. 5ст. 242 КАС враховує правовий висновок Верховного суду, викладений у постанові від 14.02.2019 року у справі № 127/163/17-а, постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення нею правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Таким чином, при розгляді даного позову суд виходить з того, що посадова особа, яка притягла позивача до адміністративної відповідальності, не виконала вимоги закону щодо збирання доказів, фіксування доказами адміністративного порушення, доведення складу та події адміністративного правопорушення.

Отже, відповідачем не було надано належних доказів вини позивача, які б свідчили про підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративногоправопорушення, за які передбачена відповідальність за ч. 1,2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративні правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події складу адміністративного правопорушення.

Суд враховує посилання позивача на те, що інспектором не надано до суду належних доказів його вини, зафіксованих технічними засобами, а та інформація, яка зазначена інспектором в постанові, не відповідає тому, що надано суду для огляду. За таких обставин, суд дійшов висновку, що постанова відносно ОСОБА_1 не відповідає вимогам закону, не підтверджує наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Постанова винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача, а тому є необґрунтованою та упередженою, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню, постанова скасуванню, а провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 77, 139, 241-246, 257, 262, 286, 295 КАС України, ст..ст. 247, 258, 268, 280, 288, 289, 293 КУпАП, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Ліснічука Вадима Борисовича,серія ДП18 №700136від 11.10.2019р., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1,2 ст.122КУпАП та накладення штрафу в сумі 425 грн. - скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Баруліна Т. Є.