Справа № 466/2134/16-а
Суддя: Едер П. Т.
Дата ухвалення: 2020-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/2134/16-а
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2020 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Зими І.Є.

за участю секретаря Назаркевич Ю.В.

представника відповідача Цуняк Г.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Львові, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання поновити виплату пенсії , -

в с т а н о в и в :

29.02.2016р. ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з адміністративним позовом про визнання протиправним рішення Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова та зобов`язання вчинити дії.

З врахуванням уточнених 28.04.2016р. позовних вимог, ОСОБА_1 просив визнати протиправним рішення Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова від 17.07.2015 р. № ІІІ - 88 про відмову у поновленні виплати йому пенсії за період з 01.08.2014р. по червень 2015р.; зобов`язати відповідачів поновити йому виплату пенсії за період з 01.08.2014р. по 30.04.2016р.

Ухвалою суду від 07.07.2016 року вказану адміністративну справу було передано для розгляду за правилами предметної підсудності до Львівського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 11.08.2017 року вказану адміністративну справу було передано для розгляду до Шевченківського районного суду м. Львова.

Згадана ухвала була предметом розгляду апеляційної та касаційної інстанції та 19.03.2020 року поступила на розгляд до Шевченківського райсуду м. Львова.

В процесі розгляду справи, судом виключено відповідачів - УПФУ в Шевченківському районі м. Львова та Личаківське об`єднане управління пенсійного фонду України у Львівській області та залучено в якості належного відповідача Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області.

В обґрунтування свої вимог, позивач покликається на те, що він являється пенсіонером з 1997 року та отримував пенсію в Управлінні пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська на підставі постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 12.04.2011р. Згодом він виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, а в серпні 2014 року йому перестали начисляти пенсію у зв`язку з тим, що м. Луганськ з липня 2014 року являється тимчасово окупованою територією України. При цьому жодних повідомлень з приводу призупинення виплати пенсії, позивач не отримував. В липні 2015 року він приїхав в Україну до м. Львова, де знаходився на лікуванні в медичному закладі, що знаходиться на території Шевченківського району м. Львова. Відтак, 09.07.2015р. він звернувся до місцевого Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова із заявою про поновлення виплати пенсії. Однак, 17.07.2015р. отримав відповідь у вигляді рішення УПФ від 17.07.2015р. № Ш-88, яким йому відмовлено у виплаті пенсії з тих підстав, що у нього відсутня реєстрація місця проживання в Україні.

Такі дії УПФ в Шевченківському районі позивач вважає неправомірними, оскільки він є громадянином України, незважаючи на те, що постійно проживає Ізраїлі. Крім того він є особою похилого віку, потребує коштів на лікування, проживання, тощо. На даний час він не має змоги з`явитись до окупованого м. Луганськ, оскільки там не проживає і не зареєстрований.

Зважаючи на викладені обставини, змушений звернутись до суду із заявленими вимогами.

Позивач ОСОБА_1 на розгляд справи в суді не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Цуняк Г.Б. в судовому засіданні позов заперечила з підстав, викладених у письмових поясненнях, долучених до матеріалів справи. Свою позицію мотивує тим, що поновлення виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам проводиться відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, які затверджені постановою КМУ від 08.06.2016 № 365. Однак, позивачем не надано управлінню пенсійного фонду документів, які б засвідчували його проживання в Україні, зокрема, на території Львівської області. Також зазначає, що позивач перебував на обліку в УПФ України Ленінського району м. Луганська, на підставі постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 12.04.2011р., яке розташоване в районі проведення антитерористичної операції. А вданому судовому рішенні відсутні будь-які збов`язання щодо Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 5 КАСУ, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером з 19.04.1997 року, що вбачається із копії посвідчення в матеріалах справи (т.1 а.с.28).

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12.04.2011р. у справі № 2а-3597/10/1213, зобов`язано управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на підставах, визначених пенсійним законодавством, з дня звернення, тобто з 07.09.2010р. (т.1 а.с.17-18).

Таким чином, була заведена пенсійна справа № 119796 та позивач почав отримувати пенсію в Управлінні пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська.

Як вбачається з копії закордонного паспорту ОСОБА_1 (т.1 а.с.25), останній в грудні 2001 року прийнятий на консульський облік посольства України в державі Ізраїль, де постійно проживає по даний час.

Як стверджує позивач, в серпні 2014 року йому перестали начисляти пенсію у зв`язку з тим, що м. Луганськ з липня 2014 року являється тимчасово окупованою територією України. А коли він перебував на лікуванні в Україні м. Львові у 2015 році, він звертався до місцевого відділу управління пенсійного фонду із заявою про поновлення виплати пенсії, однак йому відмовили з тих підстав, що у нього відсутня реєстрація проживання в Україні.

Із заяви ОСОБА_1 від 09.07.2015р. вбачається, що останній звертався до УПФ України в Шевченківському районі м. Львова з вимогою поновити йому виплату пенсії.

Листом УПФ України в Шевченківському районі м. Львова від 17.07.2015р., ОСОБА_1 відмовлено у його заяві з тих підстав, що відсутні документи, які б засвідчували його проживання в Україні, відтак немає підстав для запиту його пенсійної справи, яка з його слів перебуває в УПФУ Ленінського району м. Луганська.

Так, указом Президента України від 7 лютого 2019 року № 32/2019 затверджено межі районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, до яких, зокрема відноситься і м. Луганськ, в якому позивач ОСОБА_1 перебував на обліку, а саме в Управлінні ПФУ в Ленінському районі м. Луганськ.

Так, Постановою Кабміну від 8 червня 2016 р. № 365 затверджено порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Цей Порядок визначає механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування (п.1).

Відповідно до п. 2 Порядку, документом, що підтверджує статус внутрішньо переміщеної особи, є довідка, видана такій особі відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб».

Відповідно до ч. 4 п. 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заява на запит пенсійної справи за новим місцем проживання подається пенсіонером особисто до органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).

Документом, що посвідчує місце проживання особи, згідно із Пунктом 2.22 вказаного Порядку може бути паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання.

В даному випадку позивач ОСОБА_1 сам визнав той факт, що він не є внутрішньо переміщеною особою, постійно проживає в державі Ізраїль, а документів, які б засвідчували його проживання чи перебування в Україні, суду не надано. А тимчасове перебування його на лікуванні у м. Львові, на думку суду не свідчить про постійне проживання на території України. Відповідно у Шевченківського УПФ м. Львова, а в подальшому у правонаступника - відповідача у даній справі, не було підстав для запиту пенсійної справи позивача в УПФУ в Ленінському районі м. Луганська.

Окрім того, як зазначалось вище, постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12.04.2011р. у справі № 2а-3597/10/1213 частково задоволено вимоги ОСОБА_1 та зобов`язано управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська нарахувати та виплачувати йому пенсію за віком.

В даному судовому рішенні відсутні будь-які зобов`язання щодо Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Відповідно до ч.1 ст. 373 КАСУ, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, в даному випадку - Ленінський районний суд м. Луганська.

Територіальна підсудність даного суду змінена, відповідно до ч.1 статті 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», на підставі подань Державної судової адміністрації України на зміну територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним та апеляційним судам (вх. № 913/0/1-14 від 29 серпня 2014 року, вх. № 10027/0/30-14 від 01 вересня 2014 року). А саме, територіальна підсудність справ визначена Сватівському районному суду Луганської області. Відтак. Позивач не був позбавлений можливості звернутись до згаданого суду з метою виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В ст.72 КАС України вказано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відтак, на думку суду, за відсутності доказів постійного проживання позивача на території України, як внутрішньо переміщеної особи, останній повинен звертись за виконанням судового рішення у справі № 2а-3597/10/1213 за місцем розгляду справи.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, наданих відповідачем пояснень на позовну заяву, встановлених обставин справи, аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними, а тому ОСОБА_1 слід відмовити у задоволенні позову.

Відмовляючи у позові, в силу ст. 139 КАСУ, судовий збір позивачу не повертається.

На основі вищевикладеного, керуючись, ст. ст. 5, 9, 77, 139, 242-246, 295, КАС України, суд, -

у х в а л и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання поновити виплату пенсії - відмовити за безпідставністю.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного Фонду України у Львівській області, , 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з моменту виготовлення повного тексту рішення, безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 09.06.2020 року.

Суддя І. Є. Зима