Справа № 675/629/20
Суддя: Король О. В.
Дата ухвалення: 2020-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 675/629/20
Провадження № 2-а/675/41/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" червня 2020 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Короля О.В., за участю секретаря судового засідання Сопронюк С.Л., учасників справи:

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в місті Ізяслав Хмельницької області адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора Ізяславського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області старшого сержанта поліції Іванова Олександра Сергійовичапро скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора Ізяславського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області старшого сержанта поліції Іванова Олександра Сергійовичапро визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК №2245802 від 14.03.2020 року.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 122 КУпАП відсутній, оскільки порушень п. 15.9. ґПравил дорожнього руху не порушував, так як порушення заборони зупинки на перехрестях не могло бути в силу того, що в зазначений відповідачем час, перехрестя взагалі не проїжджав, і відповідно зупинки не робив.

У судовому засіданні позивач вказав, що підтримує заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Акцентував увагу на недоведеність обставин, які покладені в основу оскаржуваного рішення, що в тому числі, що спростовується показаннями свідка ОСОБА_2 .

Просив позов задовольнити та скасувати оскаржувану ним постанову.

Відповідач у судове засідання також не з`явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлений в установленому порядку, відзиву та будь-яких заяв не подавав, що не є перешкодою для вирішення спору по суті.

Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід вирішувати за наявними матеріалами, задовольнити його шляхом визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови, закривши провадження в справі про адміністративне правопорушення з наступних підстав.

Як судом встановлено, відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК №2245802 від 14.03.2020 року, складеної інспектором Ізяславського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області старшим сержантом поліції Івановим О.С. позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, застосовано до нього стягнення в виді штрафу в сумі 255, 00 грн.

Згідно оскаржуваної постанови, позивач ОСОБА_1 14.03.2020 року о 18 год. 14 хв. керуючи транспортним засобом автомобілем Citroen Berlingo з номерним знаком НОМЕР_1 здійснив зупинку на перехресті вулиць Козацька-Шевченка, чим порушив п. 15.9. ґПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Згідно постанови до неї додавалося відео, але будь-яких доказів щодо проведення відеозйомки, як і самого відео суду не представлено.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМ України від 10.10.2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Згідно з пунктом 15.9. ґПДР України забороняється зупинка на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Предметом судового дослідження у спірних правовідносинах є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати всі обставини, що мають істотне значення для справи, чи є обставини, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність, які наслідки настали внаслідок правопорушення, з`ясувати дані про особу правопорушника.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, даною постановою зазначено - судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Разом з тим, пункт 1 статті 247 КУпАП вказує на те, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до частини першої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Частина 1 статті 9 КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача покладається на відповідача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, не подав відзив, як і будь-яких доказів щодо дотримання вимог закону під час прийняття оскаржуваної постанови та підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України.

Більше того, судом з показань свідка ОСОБА_2 встановлено, що фактична зупинка транспортного засобу позивача була не на самому перехресті, яке зазначене в оскаржуваній постанові, а на вулиці Козацька, що в м. Ізяслав Хмельницької області на значній відстані від фактичного знаходження такого перехрестя. Така обставина відповідачем не спростована.

З урахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, суд приходить до висновку, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та не спростовано позицію позивача, що свідчить про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На переконання суду, відповідачем не доведено факт вчинення позивачем порушення п. 15.9. ґПДР України, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які документи та матеріали, які б могли бути визнані судом як докази про вчинення адміністративного правопорушення, натомість позивачем представлено докази в обгрунтування невинуватості у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

При цьому оскаржувана постанова також не містить належних та допустимих доказів, які могли б бути покладені в основу формулювання висновку про виноватість позивача в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні.

Таким чином, на думку суду, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2245802 від 14.03.2020 року підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Способи судового захисту порушених прав, свобод або законних інтересів осіб у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Вказаний перелік судових рішень, які може приймати суд першої інстанції у цій категорії справ, є вичерпний.

Таким чином, у зв`язку з скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2245802 від 14.03.2020 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, провадження у справі слід закрити.

Керуючись ст.ст. 9, 22, 122, 255, 268, 280, 287-289, 293 КУпАП, ст.ст. 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора Ізяславського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області старшого сержанта поліції Іванова Олександра Сергійовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2245802 від 14.03.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У силу пункту 3 Прикінцевих положень КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повне рішення складено 11.06.2020 року.

Суддя О.В.Король