Справа № 460/1185/20
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2020-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2020 року м. Рівне №460/1185/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Національної поліції в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області (далі - ГУ НП в Рівненській області, відповідач) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 27.12.2019 року він звернувся з заявою до ГУ НП в Рівненській області з проханням призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу в більшому розмірі у зв`язку із встановленням йому II групи інвалідності, додавши документи відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 № 4 (далі - Порядок № 4). Однак в порушення вимог Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку № 4 відповідач кошти не виплатив і повідомив йому про відмову у призначенні йому одноразової грошової допомоги у більшому розмірі. Єдиною причиною для відмови у задоволенні його заяви стало те, що позивачу встановлено тяжчу групу інвалідності після спливу передбаченого Порядком № 4 дворічного строку, а тому він не має права на отримання такої грошової допомоги. Зауважив, що вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги визначено у статті 101 Закону України "Про Національну поліцію" і такої підстави, з якої відповідач відмовив йому у призначенні наведеної вище соціальної виплати, вказана норма не містить. Відтак, вважає дії ГУ НП в Рівненській області щодо не призначення і виплати йому грошової допомоги протиправними. З огляду на викладене просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 19.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначити у відкритому судовому засіданні на 20.04.2020, встановлено відповідачу строк для подання до суду відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 20.03.2020 виправлено допущену описку в резолютивній частині ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 19.03.2020, а саме замість: "Розгляд справи по суті призначити у відкритому судовому засіданні на "20" квітня 2020 р. о 09:30 год. в залі судових засідань Рівненського окружного адміністративного суду (м. Рівне, вул. 16 Липня 87)", зазначити: "Розгляд справи по суті призначити у відкритому судовому засіданні на "22" квітня 2020 р. о 12:00 год. в залі судових засідань Рівненського окружного адміністративного суду (м. Рівне, вул. 16 Липня 87)".

Відповідач, у строк встановлений судом, подав відзив на адміністративний позов, у якому позовні вимоги не визнав та зазначив, що 29.01.2020 ГУНП в Рівненській області повідомлено позивача про відмову в призначенні йому одноразової грошової допомоги згідно з п. 8 розділу IV Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, у зв`язку з тим, що з дати первинного встановлення відсотку втрати працездатності пройшло більше двох років. Також, вказав, що 05.04.2019 р. наказом МВС від 05.04.2019 р. № 249 внесені зміни до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, в тому числі у розділі IV абз.1 п.8 викладено в наступній редакції, що якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду, буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Відтак, відсутні правові підстави для виплати позивачу грошової допомоги у більшому розмірі. З тих підстав просив у позові відмовити.

Ухвалою суду від 27.04.2020 розгляд справи відкладено до 27.05.2020 у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці.

Ухвалою суду від 27.05.2020 вирішено розгляд справи провести у письмовому провадженні, за наявними у суду матеріалами.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Рівненській області, що не заперечується сторонами.

14.12.2008 позивач внаслідок нещасного випадку, який стався в період проходження ним служби та виконання службових обов`язків отримав травми, а саме: закритий внутрісуглобовий багатовідламковий перелом обох кісток правої гомілки зі зміщенням фрагментів та забій грудного та поперекового відділу хребта (а с. 10-11).

Згідно з наказом ГУ НП в Рівненській області по особовому складу від 03.04.2017 № 69 ОСОБА_1 було звільнено з посади поліцейського відділення конвойної служби ізолятора тимчасового тримання № 2 у запас Збройних Сил через хворобу за п.2 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (а. с. 12).

Відповідно до виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії АВ №0696804 від 29.08.2017 ОСОБА_1 з 07.08.2017 у зв`язку травмою пов`язаною з виконанням службових обов`язків була встановлена третя група інвалідності (а. с. 13).

05.12.2017 ГУ НП в Рівненській області було затверджено висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю третьої групи в розмірі 400000,00 грн. (а. с. 15), яка була виплачена йому у повному обсязі. Водночас заначено, що датою набуття ОСОБА_1 права на отримання такої грошової допомоги було 29.08.2017.

У подальшому, згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №504597 від 31.10.2019 позивачу з 16.08.2019 у зв`язку з травмою пов`язаною з виконанням службових обов`язків була встановлена друга група інвалідності (а. с. 7).

27.12.2019 позивач звернувся до ГУ НП в Рівненській області із заявою, в якій просив надати йому грошову допомогу, яка передбачена Законом України "Про Національну поліцію", а саме доплату, яка визначена при отриманні вищої групи інвалідності внаслідок травми при здійсненні службових повноважень (а. с. 8).

29.01.2020 листом відповідача №11/М-2267 було відмовлено у задоволенні такої заяви у зв`язку з тим, що період протягом якого ОСОБА_1 встановлено вищу групу інвалідності перевищує два роки, а тому немає підстав для призначення йому грошової допомоги у більшому розмірі (а. с. 9). . Разом з тим, у листі не зазначено, що документи, які додавалися ОСОБА_1 до його заяви подані не у повному обсязі, що визначений Порядком № 4 або містять недоліки щодо їх форми і змісту.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо не призначення йому грошової допомоги в більшому розмірі у зв`язку з підвищенням йому групи інвалідності і її невиплаті з урахуванням раніше виплаченої суми позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 р. № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII)

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 97 Закону № 580-VIII одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, зокрема, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Згідно з підпунктами б), в) п. 3 частини 1 статті 99 Закону № 580-VIII, розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату: у разі визначення поліцейському інвалідності III групи - 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, а II групи інвалідності - 300 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

В силу частини 6 статті 100 Закону № 580-VIII особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.

Частиною першою статті 101 Закону № 580-VIII встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком:

а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням;

б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом);

г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Відповідно до ч.2 ст.97 Закону № 580 порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом МВС України № 4 від 11.01.2016 р. затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 розділу 2 Порядку № 4, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 5 розділу 3 Порядку № 4 визначено, що для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає:

1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності;

2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках);

3) довідку органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати);

4) копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

5) копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

6) копії акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

7) копію посвідчення інваліда війни (за наявності);

8) копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

9) копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Засвідчення копій документів, зазначених у підпунктах 4-6, здійснює керівник установи, організації, підрозділу, що видала(в) документ. Копії документів, зазначених у підпунктах 7-9, засвідчує своїм підписом фізична особа, що подає документи, та перевіряє особа, що їх приймає.

Відповідно до пункту 7 розділу 3 цього Порядку при прийманні матеріалів особа, що приймає документи зобов`язана перевірити оформлення заяви та поданих до неї документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та іншим документам, що засвідчують особу.

Пунктом 1 розділу 4 Порядку № 4 встановлено, що у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 5 розділу III, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою.

Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівниками фінансового та кадрового підрозділів органу поліції, навчального закладу, в якому поліцейський проходить (проходив) службу.

Пунктом 3 розділу 4 Порядку № 4 встановлено, що рішення про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.

Відповідно до пункту 8 розділу 4 Порядку № 4 якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Таким чином, збільшення відсотку втрати працездатності поліцейського або встановлення йому групи інвалідності, яке пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ є підставою для призначення одноразової грошової допомоги у більшому розмірі.

Судом встановлено, що 14.12.2008 позивач внаслідок нещасного випадку, який стався в період проходження ним служби та виконання службових обов`язків отримав травми, а саме: закритий внутрісуглобовий багатовідламковий перелом обох кісток правої гомілки зі зміщенням фрагментів, забій грудного та поперекового відділу хребта, які у подальшому стали причиною для встановлення йому групи інвалідності.

Так, відповідно до виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії АВ №0696804 від 29.08.2017 ОСОБА_1 з 07.08.2017 у зв`язку травмою пов`язаною з виконанням службових обов`язків була встановлена третя група інвалідності.

05.12.2017 ГУНП в Рівненській області було затверджено висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю у розмірі 400000 грн, яка була виплачена йому у повному обсязі, що не заперечується сторонами. Датою набуття ОСОБА_1 права на отримання такої грошової допомоги було 29.08.2017.

Надалі, згідно з довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №504597 від 31.10.2019 позивачу з 16.08.2019 у зв`язку травмою пов`язаною з виконанням службових обов`язків була встановлена друга група інвалідності замість третьої групи, яка була визначена згаданим вище первинним медичним оглядом. Тобто позивачу була встановлена тяжча група інвалідності.

Поряд з цим, беззаперечним є той факт, що підвищення групи інвалідності позивачу зумовлено саме отриманням ним травми під час виконання його службових обов`язків, а не іншими обставинами.

27.12.2019 позивач звернувся до ГУНП в Рівненській області із заявою, в якій просив надати йому грошову допомогу, яка передбачена Законом України "Про Національну поліцію", а саме доплату, яка передбачена при отриманні вищої групи інвалідності внаслідок отриманої травми при здійсненні службових повноважень.

Проте, відповідач листом від 29.01.2020 №11/М-2267 відмовив у задоволенні такої заяви. Разом з тим, у листі не зазначено, що документи, які додавалися ОСОБА_1 до його заяви подані не у повному обсязі, що визначений Порядком №4 або містять недоліки щодо їх форми і змісту.

Єдиною причиною для відмови позивачу у задоволенні його заяви слугувало те, що пунктом 8 розділу IV Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського передбачено, що якщо, поліцейському протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням МСЕК вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Суд зазначає, що дійсно позивачу була встановлена друга група інвалідності після спливу двох років з дати первинного встановлення йому інвалідності.

Проте, Законом України "Про Національну поліцію" не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 8 розділу IV Порядку № 4.

Вказана норма п.8 Розділу 4 Порядку № 4 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу дворічного терміну групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності, про що зазначено Верховним Судом у подібних правовідносинах у постанові від 13.02.2018 у справі № 808/1866/16.

Водночас суд констатує, що вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, визначено у статті 101 Закону України "Про Національну поліцію" і підстави, з якої відповідач відмовив позивачу в призначенні вищевказаної соціальної виплати, вказана норма не містить.

Механізм здійснення виплат одноразової грошової допомоги при встановленні протягом двох років особі групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, а саме, що такі виплати мають здійснюватися з урахуванням вже раніше виплачених сум, не містить будь-яких застережень стосовно того, що у разі встановлення особі після спливу дворічного строку групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності виплата відповідних сум здійснюватися не повинна.

Отже, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо не призначення позивачу грошової допомоги в більшому розмірі у зв`язку із проходженням двох років після первинного встановлення інвалідності є протиправними.

Щодо зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі і порядку передбаченому статтями 97, 99 Закону України "Про Національну поліцію", Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги суд зауважує наступне.

Так, на законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Відтак, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

В Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, зазначено, що під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, вирішення питань щодо виплати одноразової грошової допомоги поліцейському у цьому конкретному випадку є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією органів Національної поліції України.

Відтак, адміністративний суд, відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України, не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до компетенції цього органу.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів, що застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження в будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами. Втручання в такі повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що позовна вимога щодо зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі і порядку передбаченому статтями 97, 99 Закону України "Про національну поліцію", Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги є передчасною і до задоволення в редакції запропонованій позивачем не підлягає.

Разом з тим, частиною 2 ст. 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, з метою повного захисту та відновлення порушеного права позивача, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання Головного управління Національної поліції у Рівненській області повторно вирішити питання щодо призначення і виплати ОСОБА_1 грошової допомоги, яка передбачена Законом України "Про Національну поліцію", а саме доплати при отриманні вищої групи інвалідності внаслідок отриманої травми при здійсненні службових повноважень, з урахування правової оцінки суду, наданої у рішенні.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході судового розгляду адміністративної справи відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не підтвердив правомірності своїх дій, натомість позивачем частково доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а тому позов належить задовольнити частково.

Відповідно до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Рівненській області (вул. Хвильового, 2, м. Рівне, Рівненська обл., 33000, ) задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Рівненській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності пов`язаної з виконанням ним службових обов`язків.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Рівненській області повторно вирішити питання щодо призначення і виплати ОСОБА_1 грошової допомоги, яка передбачена Законом України «Про Національну поліцію», а саме доплати при отриманні вищої групи інвалідності внаслідок отриманої травми при здійсненні службових повноважень, з урахування правової оцінки суду, наданої у рішенні.

У задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі і порядку передбаченому статтями 97,99 Закону України «Про національну поліцію», Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 11 червня 2020 року.

Суддя Зозуля Д.П.