Справа № 280/928/20
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

09 червня 2020 року Справа № 280/928/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» (03150, м. Київ, вул.. Предславинська, 34А, )

до Офісу великих платників податків Державної податкової служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11г, ),

Запорізького управління Офісу великих платників податків ДПС (69035, м.Запоріжжя, проспект Соборний, 190 А, )

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

11 лютого 2020 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» (далі позивач) до Офісу великих платників податків Державної податкової служби (далі відповідач 1), Запорізького управління Офісу великих платників податків ДПС (далі відповідач 2), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № від 21.12.2019 року, прийняте Офісом великих платників податків ДПС;

- визнати протиправними дії Запорізького управління Офісу великих платників податків ДПС по проведенню камеральної перевірки Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість, які оформлені актом від 25.11.2019 №186/28-10-51-07/23343582.

Ухвалою суду від 14.02.2020 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання на 11.03.2020.

Ухвалою суду від 11.03.2020 підготовче засідання відкладено на 13.04.2020.

Ухвалою суду від 13.04.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 13.05.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність призначення відповідачем та проведення камеральної перевірки ПАТ Донбасенерго. Стверджує, що товариство здійснювало виробництво електричної енергії на Старобешівській тепловій електричній станції (далі Старобешівська ТЕС), яка розташована у смт. Новий світ Старобешівського району Донецької області. Вказує, що наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 08.02.2015 №273 Старобешівська ТЕС ПАТ Донбасенерго була включена до переліку електроустановок виробників електричної енергії, які знаходяться на території, де органи державної влади не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Позивач зазначає, що при проведенні камеральної перевірки, Запорізьке управління Офісу великих платників податків ДПС (Відповідач 2) безпідставно не дослідило подані ПАТ «Донбасенерго» податкові декларації з податку на додану вартість, та, в порушення п.п.75.1.1 п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, використало при проведенні камеральної перевірки судові рішення. Як наслідок, належним чином не встановило наявність узгодженої суми грошового зобов`язання та граничний термін сплати такого зобов`язання. Крім того, позивач вважає, що перевірка проведена поза межами строку давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, що призвело до застосування Офісом великих платників податків ДПС (Відповідач 1) штрафу до позивача, прийнявши податкове повідомлення-рішення № , лише 21.12.2019, тобто за межами строків давності, які визначені статтею 102 Податкового кодексу України. Просить позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідачів позов не визнає з підстав викладених у відзиві на позовну заяву (вх. №10938 від 06.03.2020). Вказує, що Запорізьким управлінням Офісу великих платників ДПС на підставі п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75 розділу ІІ Податкового кодексу України, в порядку, визначеному ст.76 розділу ІІ Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з 15.08.2019 по 25.11.2019. За результатами проведеної перевірки складено Акт від 25.11.2019 №186/28-10-51-07/23343582, яким встановлено порушення позивачем п.57.1 ст.57, п.200.2 ст.200, п.203.2 ст.203 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасна сплата узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з 15.08.2019 по 25.11.2019 з затримкою більше 30 календарних днів у сумі 26936711,20 грн. В подальшому на підставі висновків Акту від від 25.11.2019 №186/28-10-51-07/23343582, у встановлені ст.ст. 102,114 Податкового кодексу України строки прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 21.12.2019 року. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник позивача подав до суду клопотання, в якому просив справу розглянути в порядку письмового провадження. (вх.№21117 від 06.05.2020)

Представник відповідачів в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження, фіксація судового засідання за допомогою технічного пристрою, відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснювалась.

Суд звертає увагу сторін, що згідно із Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-IX розділ VI "Прикінцеві положення" КАС України доповнено пунктом 3 такого змісту: "3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Розглянувши наявні в матеріалах справи письмові докази та з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що на підставі пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, в порядку статті 76 розділу ІІ ПКУ фахівцем відповідача 2 проведено камеральну перевірку з питання своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість ПАТ «Донбасенерго» за період з 15.08.2019 по 25.11.2019, за результатом якої складено Акт від 25.11.2019 №186/28-10-51-07/23343582. У висновках Акту вказано про порушення п.57.1 ст. 57, п.200.2 ст.200, п.203.2 ст.203 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасна сплата узгодженого грошового зобов`язання з податку на додану вартість з затримкою більше 30 календарних днів у сумі 26936711,20 грн.

На підставі висновків Акту перевірки від 25.11.2019 №186/28-10-51-07/23343582 контролюючим органом (відповідачем 1) прийнято податкове повідомлення-рішення № від 21.12.2019 року, про застосування штрафу у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу на суму 5387342,24 грн.

Позивач, не погодившись з правомірністю дій відповідача 2 щодо проведення камеральної перевірки та правомірністю прийняття відповідачем 1 податкового повідомлення рішення, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (далі ПК України).

Судом встановлено, що ПАТ «Донбасенерго» до 29.12.2014 мало місцезнаходження за адресою: м. Донецьк, пр. Тітова, 8-6, тобто на тимчасово окупованій території (копія свідоцтва про державну реєстрацію з зазначенням місцезнаходження є додатком 7 до позовної заяви, оригінал доказу знаходиться у позивача).

У зв`язку з тимчасовою окупацією частини території України, проведенням антитерористичної операції та з метою дотримання чинного законодавства України 29.12.2014 ПАТ «Донбасенерго» змінило своє місцезнаходження на адресу: м. Київ, вул. Предславинська, буд. 34-А, що підтверджується записами витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 22.01.2019 (додаток 3 до позовної заяви).

Разом з тим фактичне місцезнаходження частини відокремлених підрозділів ПАТ «Донбасенерго», серед яких і Структурна одиниця «Старобешівська теплова електрична станція», залишилось на тимчасово окупованій території.

З огляду на неможливість фізичного переміщення Старобешівської ТЕС на підконтрольну територію та відповідно до вимог Закону України «Про електроенергетику», постанови Кабінету Міністрів України від 7 травня 2015 р. № 263 «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» та наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 08.05.2015 № 273 (копії постанови та наказу є додатками 8 та 9 до позовної заяви, докази є публічно доступними), ПАТ «Донбасенерго» здійснювало господарську діяльність з виробництва електричної енергії в населеному пункті (смт. Новий Світ Старобешівського району Донецької області), на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Особливість виробництва електричної енергії на тимчасово окупованій території полягає в тому, що виробники електричної енергії повинні були виробляти електричну енергію на цій території в обсягах, які визначав уповноважений держаний диспетчер - Донбаська електроенергетична система Державного підприємства «Національна електрична компанія «Укренерго». Водночас держава в особі Державного підприємства «Енергоринок» зняла з себе обов`язок оплачувати вироблену електроенергію, встановивши, що вона оплачується виключно за рахунок платежів, які надходили від споживачів на тимчасово окупованій території.

При цьому, протягом всього 2015 року, податкові зобов`язання з податку на додану вартість по операціям з виробництва електричної енергії, в тому числі і на тимчасово окупованій території, формувались за правилом першої події. Тобто обов`язок нарахувати та сплатити податок на додану вартість виникав внаслідок самого факту вироблення електричної енергії, незважаючи на те, що вона не була оплачена.

Оскільки через проведення бойових дій на тимчасово окупованій території взаєморозрахунки за вироблену та спожиту електричну енергію на цій території майже не здійснювались (рівень оплати склав біля 4%), ПАТ «Донбасенерго» не мало джерел погашення задекларованих податкових зобов`язань з податку на додану вартість.

З огляду на це у ПАТ «Донбасенерго» виник податковий борг з податку на додану вартість, зокрема, за податковими деклараціями:

- № від 19.10.2015 за звітний (податковий) період вересень 2015 року в сумі 86 416 654 грн. з 30.10.2015;

- № від 19.01.2016 за звітний (податковий) період грудень 2015 року в сумі 74 636 448 грн. з 30.01.2016;

- № від 17.06.2016 за звітний (податковий) період травень 2016 року в сумі 23 350 349 грн. з 30.06.2016 (копії податкових декларацій разом з квитанціями № 2 є додатками 10 - 12 до позовної заяви, оригінали доказів знаходяться у позивача).

Вказаний податковий борг в подальшому, за відповідними позовами податкових органів, було стягнуто судовими рішеннями на користь державного бюджету України. Зокрема, податковий борг за декларацією № від 19.10.2015 стягнуто постановою Донецького окружного адміністративного суду від 14.12.2015 по справі № 805/4205/15-а, податковий борг за декларацією № від 19.01.2016 стягнуто постановою Донецького окружного адміністративного суду від 23.05.2016 по справі № 805/854/16-а, податковий борг за декларацією № від 17.06.2016 стягнуто постановою Донецького окружного адміністративного суду від 27.07.2016 по справі № 805/1577/16-а.

Враховуючи відсутність у ПАТ «Донбасенерго» об`єктивної можливості сплатити податковий борг в повному обсязі, на підставі статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що була чинною на момент ухвалення рішень), судовими рішеннями сплата податкового боргу розстрочена на 60 місяців шляхом щомісячної сплати частини стягнутої суми боргу, зокрема, по рішенню від 14.12.2015 у справі № 805/4205/15-а до 15 числа кожного місяця, по рішенню від 23.05.2016 у справі № 805/854/16-а до 3 числа кожного місяця, по рішенню від 27.07.2016 у справі № 805/1577/16-а до 10 числа кожного місяця.

На виконання чинних нормативно-правових документів, зокрема Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422, та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 р. за № 751/28881 (далі - Порядок № 422), податковими органами складені графіки погашення розстрочених (відстрочених) на підставі рішення суду сум заборгованості за платежами, контроль за справлянням яких здійснюється органами ДФС (у тому числі недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) від 10 серпня 2016 року №805/4205/15-а до рішення суду від 14 грудня 2015 №805/4205/15-а, від 27 травня 2016 року № 805/854/16-а до рішення суду від 23 травня 2016 №805/854/16-а, від 27 липня 2016 року № 805/1577/16-а до рішення суду від 27 липня 2016 №805/1577/16-а (копії графіків є додатками 16 - 18 до позовної заяви, оригінали доказів знаходяться у позивача).

Вищевказані фактичні обставини також встановлені рішеннями Запорізького окружного адміністративного суду від 08.05.2019 по справі № 808/3551/17 та від 06.06.2019 по справі № 280/551/19, які набрали законної сили (копії рішень є додатками 19 та 20 до позовної заяви, оригінали доказів знаходяться у позивача).

Згідно з Порядком № 422 податковим органом в дати, визначені у графіках погашення, здійснюється нарахування в інтегрованій картці платника відповідних сум розстрочення.

Як вбачається з інтегрованої картки платника ПАТ «Донбасенерго» з податку на додану вартість станом на 30.11.2015 (копія картки є додатком 21 до позовної заяви, оригінал доказу знаходиться у Відповідача 2) нарахування розстрочених сум податкового боргу відбувалось наступним чином:

-податковий борг за податковою декларацією № , який стягнуто постановою Донецького окружного адміністративного суду від 14.12.2015 по справі №805/4205/15-а, нарахований 15.08.2019, 15.09.2019, 15.10.2019та 15.11.2019;

-податковий борг за податковою декларацією № , який стягнуто постановою Донецького окружного адміністративного суду від 23.05.2016 по справі № 805/854/16-а, нарахований 03.09.2019, 03.10.2019 та 03.11.2019;

-податковий борг за податковою декларацією № , який стягнуто постановою Донецького окружного адміністративного суду від 27.07.2016 по справі № 805/1577/16-а, нарахований 10.09.2019, 10.10.2019 та 10.11.2019.

В день нарахування боргу він погашається шляхом зменшення наявної переплати з податку на додану вартість, що підтверджується як записами інтегрованої картки платника ПАТ «Донбасенерго», так і змістом акту камеральної перевірки.

Виходячи з цього, в акті камеральної перевірки зафіксовано, що ПАТ «Донбасенерго» сплатив грошове зобов`язання:

- за рішенням суду від 14.12.2015 № 805/4205/15-а, тобто фактично за податковою декларацією № від 19.10.2015 за звітний (податковий) період вересень 2015 року з граничним строком погашення (терміном сплати) 30.10.2015, з простроченням в 1385, 1416, 1446 та 1477 днів;

- за рішенням суду від 23.05.2016 № 805/854/16-а, тобто фактично за податковою декларацією № від 19.01.2016 за звітний (податковий) період грудень 2015 року з граничним строком погашення (терміном сплати) 30.01.2016, з простроченням в 1312, 1342 та 1373 дні;

- за рішенням суду від 27.07.2016 № 805/1577/16-а, тобто фактично за податковою декларацією № від 17.06.2016 за звітний (податковий) період травень 2016 року з граничним строком погашення (терміном сплати) 30.06.2016, з простроченням в 1167, 1197 та 1228 днів.

Щодо посилань відповідача 1 на те, що під час проведення камеральної перевірки використано не судові рішення, а дані щодо них, які зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, зокрема дані журналу, в якому фіксуються укладені договори про розстрочення (відстрочення), суд зазначає наступне.

Так, акт камеральної перевірки від 25.11.2019 №186/28-10-51-07/23343582 містить два пункти з однаковим номером «2.7». Відповідно до першого пункту під час перевірки використані рішення суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу від 14.12.2015 № 805/4205/15-а, від 23.05.2016 №805/854/16а та від 27.07.2016 №805/1577/16а. Згідно з другим пунктом використана інформація комп`ютерної автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок», інтегрована картка платника з податку на додану вартість ПАТ «Донбасенерго».

Тобто актом камеральної перевірки зафіксовано, що під час її проведення використовувались саме судові рішення, а не дані інформаційних баз, які містять інформацію про такі рішення.

Отже, посилання відповідача 1 на те, що під час камеральної перевірки контролюючим органом не використовувались рішення суду, спростовується змістом акту камеральної перевірки.

По-друге, норми підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України не дозволяють при проведенні камеральної перевірки використовувати дані інформаційних баз, які отримані не з інформаційних джерел, прямо вказаних в цій нормі.

Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Аналізуючи вказану норму Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №812/872/17 (адміністративне провадження №К/9901/3488/17) дійшов висновку про те, що предметом камеральної перевірки є дані, зазначені у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та дані системи електронного адміністрування податку на додану вартість (дані органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, дані Єдиного реєстру податкових накладних та дані митних декларацій). Посилання податкового органу на можливість використання даних інших інформаційних баз є безпідставним, оскільки норми статті 75 Податкового кодексу України є спеціальними і встановлюють вичерпний перелік джерел інформації, які можуть використовуватися при проведенні камеральної перевірки. Підміна одного виду перевірки іншим видом перевірки не допускається (копія постанови Верховного Суду є додатком 1 до відповіді на відзив).

Відтак, навіть дані про судове рішення, які внесено до інформаційних баз податкової служби, не можуть бути використані під час камеральної перевірки. Використавши при проведенні перевірки інформаційні джерела, які не зазначено у підпункті 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючий орган фактично провів документальну перевірку за відсутності передбачених для цього підстав.

Таким чином, твердження відповідача 1 про правомірність використання судових рішень при проведення спірної камеральної перевірки є помилковими та судом до уваги не беруться.

Крім того, суд зазначає, що акт камеральної перевірки не містить інформації про подані позивачем податкові декларації з податку на додану вартість.

В акті камеральної перевірки вказані граничні терміни оплати грошового зобов`язання, а саме 30.10.2015, 30.01.2016 та 30.06.2016, від цих дат визначено кількість днів затримки оплати. При цьому єдиними документами, на які посилається контролюючий орган в акту перевірки, є рішення суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу від 14.12.2015 № 805/4205/15-а, від 23.05.2016 №805/854/16а та від 27.07.2016 №805/1577/16а, які не містять таких дат.

Визначити граничні терміни оплати грошового зобов`язання можливо лише на підставі поданих позивачем податкових декларацій з податку на додану вартість. Проте акт камеральної перевірки не посилається на жодну податкову декларацію, що подана ПАТ «Донбасенерго».

Таким чином, акт камеральної перевірки не містить достатніх даних для висновку про несвоєчасну оплату позивачем узгодженого грошового зобов`язання.

Позицію відповідача, в якій заперечується, що для застосування штрафу відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України необхідно не лише дані про узгодження грошового зобов`язання, але й дані про погашення цього зобов`язання із затримкою, суд вважає безпідставною з огляду на наступне.

Проведеною камеральною перевіркою встановлено порушення п.57.1 ст.57, п.200.2 ст. 200, п.203.2 ст. 203 Податкового кодексу України, тобто не сплата узгоджених сум грошового зобов`язання протягом строків, визначених Податковим кодексом України, за що передбачена відповідальність згідно з п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Використовуючи у диспозиції цієї норми вислів «не сплачує» законодавець, очевидно, мав на увазі саме відсутність оплати, тобто не виконання зобов`язання сплатити податок у визначений термін.

Юридична конструкція норми пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України не встановлює умовою застосування штрафу оплату простроченого грошового зобов`язання та жодним чином не перешкоджає притягнути до відповідальності платника податків, який не оплатив узгоджену суму грошового зобов`язання і на дату застосування штрафу.

Отже, для застосування штрафу, передбаченого статтею 126 Податкового кодексу України, перевіркою має бути встановлена:

1) наявність узгодженої суми грошового зобов`язання,

2) граничний термін сплати такого зобов`язання,

3) наявність або відсутність оплати такого зобов`язання протягом 30 календарних днів від дня закінчення строку сплати суми грошового зобов`язання.

Таким чином, для застосування штрафу, який передбачений пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, погашення узгодженого грошового зобов`язання не є необхідним, а висновки відповідача 1 про зворотне є помилковими.

Згідно з п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 200 Податкового кодексу України:

200.1 Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

200.2 При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

Згідно зі статтею 203 Податкового кодексу України:

203.1. Податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

203.2. Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Зміст наведених норм податкового законодавства дозволяє зробити висновок про те, що для встановлення порушення таких норм повинні бути досліджені відповідні податкові декларації з податку на додану вартість.

Саме аналіз декларацій дозволяє визначити звітний (податковий) період, відповідні граничні дати подання декларацій та граничний строк їх оплати, а також суму узгодженого податкового зобов`язання.

Проте, як вбачається з акту камеральної перевірки, під час її проведення дані відповідних податкових декларацій з податку на додану вартість не досліджувались. Відповідно висновки акту перевірки, зокрема про дати узгодження грошового зобов`язання та граничний термін сплати такого зобов`язання є не обґрунтованими.

Таким чином, при проведенні камеральної перевірки, Запорізьке управління Офісу великих платників податків ДПС (Відповідач 2) безпідставно не дослідило подані ПАТ «Донбасенерго» податкові декларації з податку на додану вартість, та, в порушення п.п.75.1.1 п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, використало при проведенні камеральної перевірки судові рішення. Як наслідок, належним чином не встановило наявність узгодженої суми грошового зобов`язання та граничний термін сплати такого зобов`язання.

Щодо початку перебігу (строків) давності суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 76.3 ст. 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Згідно з п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Тобто пункт 102.1 статті 102 Податкового кодексу України чітко та недвозначно визначає початком строку давності останній день граничного строку подання податкової декларації, або останній день граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом.

Саме таке тлумачення норму пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України міститься у постановах Верховного Суду, зокрема від 10.05.2018 у справі №820/3544/17 (адміністративне провадження №К/9901/34710/18), від 05.06.2018 у справі №824/760/17-а (адміністративне провадження №К/9901/42285/18), від 29.01.2019 у справі № 820/495/18 (адміністративне провадження №К/9901/57710/18), від 05.07.2019 у справі № 820/11541/13-а (адміністративне провадження №К/9901/4268/18) та від 16.04.2019 у справі № 808/8881/13-а (адміністративне провадження №К/9901/6623/18).

Виходячи з наведеного, Запорізьке управління Офісу великих платників податків ДПС (Відповідач 2) вправі було провести відповідну перевірку своєчасності оплати узгодженого податкового зобов`язання:

- по податковій декларації № від 19.10.2015 за звітний (податковий) період вересень 2015 року не пізніше ніж до 29.10.2018 (1095 днів від граничного строку сплати зобов`язання, визначеного податковою декларацією - 30.10.2015);

- по податковій декларації № від 19.01.2016 за звітний (податковий) період грудень 2015 року не пізніше ніж до 29.01.2019 (1095 днів від граничного строку сплати зобов`язання, визначеного податковою декларацією - 30.01.2016);

- по податковій декларації № від 17.06.2016 за звітний (податковий) період травень 2016 року не пізніше ніж до 30.06.2019 (1095 днів від граничного строку сплати зобов`язання, визначеного податковою декларацією - 30.06.2016).

Натомість Запорізьке управління Офісу великих платників податків ДПС (Відповідач 2) провело камеральну перевірку своєчасності оплати узгодженого податкового зобов`язання з вказаними податковими деклараціями лише 25.11.2019, тобто за межами строків давності, які визначені статтею 102 Податкового кодексу України.

В акті камеральної перевірки чітко зазначено, що найменшим строком прострочення (затримки) оплати є 1167 днів, що є більше ніж визначений пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України строк у 1095 днів. Отже визначений пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України строк давності є пропущеним.

За наслідками проведеної Запорізьким управлінням Офісу великих платників податків ДПС камеральної перевірки, Офісом великих платників податків ДПС прийнято податкове повідомлення-рішення від 21.12.2019 № про зобов`язання сплатити штраф у розмірі 5387342,24 грн., яке прийняте також за межами строків давності, які визначені статтею 102 Податкового кодексу України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача до відповідачів є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що при вчиненні дій щодо проведення перевірки, в також прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення рішення, відповідачі діяли необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішень, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ Донбасенерго.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки у спірних відносинах права позивача порушені проведеною Запорізьким управлінням Офісу великих платників податків ДПС перевіркою, суд дійшов висновку, що сплачений позивачем судовий збір належить стягнути у повному обсязі за рахунок бюджетних асигнувань Запорізького управління Офісу великих платників податків ДПС.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» (03150, м. Київ, вул.. Предславинська, 34А, ) до Офісу великих платників податків Державної податкової служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11г, ), Запорізького управління Офісу великих платників податків ДПС (69035, м.Запоріжжя, проспект Соборний, 190 А, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправними дій - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Запорізького управління Офісу великих платників податків ДПС по проведенню камеральної перевірки Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість, які оформлені актом від 25.11.2019 №186/28-10-51-07/23343582.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби № від 21.12.2019 року.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства Донбасенерго сплачену суму судового збору в розмірі 23122 грн. 00 коп. (двадцять три тисячі сто двадцять дві гривні 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Запорізького управління Офісу великих платників податків ДПС.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 09.06.2020.

Суддя М.С. Лазаренко