Справа № 754/3679/17
Суддя: Таран Н. Г.
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/22/20
Справа №754/3679/17
РІШЕННЯ

Іменем України

04 червня 2020 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Таран Н.Г.

секретаря судового засідання - Раєвського П.А.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання бездіяльності державного виконавця протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку адміністративного судочинства з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання бездіяльності державного виконавця протиправною та зобов`язання вчинити дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, судовим рішенням від 13.01.2017 року державному виконавцю відмовлено у задоволенні подання з мотивів не вчинення вказаним державним виконавцем належних заходів щодо примусового виконання постанови Деснянського районного суду м. Києва від 14.07.2011 року, ухваленої в адміністративній справі №2а-4151/11. Окрім того, державний виконавець не вжив належних заходів до боржника - третьої особи, задовольнившись неправомірним перерахунком з заниженою сумою нарахування пенсії позивачу. У зв`язку з вищевикладеним просив визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління, пов`язану з не вчиненням у виконавчому провадженні ВП №52193633 належних заходів примусового виконання постанови Деснянського районного суду м. Києва від 14.07.2011 року, ухваленої в адміністративній справі №2а-4151/11, щодо проведення перерахунку та виплати йому недоплаченої пенсії у період з 24.11.2010 року по 22.07 2011 року. Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління вжити у виконавчому провадженні ВП №52193633 належні заходи примусового виконання постанови Деснянського районного суду м. Києва від 14.07.2011 року, ухваленої в адміністративній справі №2а-4151/11, щодо проведення перерахунку та виплати йому недоплаченої пенсії у період з 24.11.2010 року по 22.07.2011 року.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 18.08.2019 року вищевказаний адміністративний позов призначено до розгляду.

Ухвалою суду від 27.02.2020 року, яка занесена до протоколу судового засідання замінено третю особу Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві на її правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Позивач у судове засідання не з`явився, його представник через загальну канцелярію суду подав заяву про можливість слухання справи у його відсутність. Вимоги позову підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.

Державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв, клопотань, відзиву на адресу суду не надіслав.

Третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, явку свого представника у судове засідання не забезпечила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 14.07.2011 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва щодо призначення та виплати пенсії ОСОБА_1 як особі, постраждалій від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у розмірах нижче від визначених ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - неправомірною. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва здійснити з 24.11.2010 року перерахунок додаткової пенсії ОСОБА_1 виходячи з розмірів, визначених ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, основної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та виплатити недоплачені суми з урахуванням проведених виплат та положень ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2013 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва було залишено без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Києва від 14.07.2011 року - без змін.

На виконання рішення суду, 02.08.2016 року Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчий лист (дублікат) у справі № 2-а-4151/11.

Постановою від 15.09.2016 року головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. відкрито виконавче провадження ВП 52193633.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до повідомлення Лівобережним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві віл 07.11.2016 року №16966/05 встановлено, що на виконання рішення суду розпорядженням Управлінням проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 Сума перерахунку становить 22 233,83 грн.

22.11.2016 року головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Григорян О.Г. звернувся до Деснянського районного суду міста Києва с заявою про зміну способу та порядку виконання постанови Деснянського районного суду міста Києва від 14.07.2011 року в справі №2-а-4151/11 шляхом стягнення на користь ОСОБА_1 з Лівобережного об`єднаного управління пенсійного фонду України в місті Києві 22 233,83 грн., обґрунтовуючи подання тим, що боржником рішення самостійно не виконується з незалежних від нього причин, посилаючись на наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, вважаючи, що виконання рішення суду в частині зобов`язання перерахувати та виплатити пенсію стягувачу є неможливим за відсутністю коштів на рахунку.

13.01.2017 року ухвалою Деснянський районний суд міста Києва у задоволенні подання про зміну способу та порядку виконання рішення суду відмовлено, оскільки суду не надано доказів вжиття всіх заходів примусового виконання рішення, установлених Законом України «Про виконавче провадження», своєчасного та повного вчинення виконавчих дій, доказів реалізації боржником своїх прав і обов`язків у виконавчому провадженні, ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, неможливості виконання рішення суду.

31.01.2017 року постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. поновлено виконавче провадження ВП №52193633.

31.01.2017 року постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» та роз`яснено, що виконавчий лист може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 31.01.2020 року.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією, цим законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону, а також рішеннями, які відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи ДВС (держвиконавців) та у передбачених цим законом випадках - на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються законом «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно із ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження», у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються органами доходів і зборів, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами.

За ч.2 вказаної статті, рішення про стягнення коштів з держорганів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно із ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець учиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, унесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно й в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 закону «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 року Закону України «Про виконавче провадження», держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: держорган; держпідприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є держорган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого держоргану, а в разі відсутності в зазначеного держоргану відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з держоргану звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує держполітику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені законом «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню в разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 року №1403-VIII систему органів примусового виконання рішень становлять:

1) Міністерство юстиції;

2) органи ДВС, утворені МЮ в установленому законодавством порядку.

Згідно із ч.1 ст.7 Закону України «Про виконавче провадження», держвиконавцями є керівники органів ДВС, їхні заступники, головні держвиконавці, старші держвиконавці, держвиконавці органів ДВС.

Згідно з п.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮ від 2.04.2012 №512/5 органами ДВС є:

-департамент ДВС Мін`юсту, до якого входить відділ примусового виконання рішень;

-управління ДВС головних територіальних управлінь юстиції Мін`юсту в Автономній Республіці Крим, областях, мм.Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;

-районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи ДВС відповідних територіальних управлінь юстиції.

Згідно із ч.ч.3,5 ст.287 КАС України, відповідачем у справах із приводу рішень, дій або бездіяльності держвиконавця чи іншої посадової особи органу ДВС є відповідний орган ДВС, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець. Аадміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Предметом оскарження в цій справі є бездіяльність державного виконавця, протиправність якої, судячи зі встановлених обставин справи, полягає в тому, що держвиконавець не вжив належних заходів щодо примусового виконання постанови Деснянського районного суду м. Києва від 14.07.2011 року, ухваленої в адміністративній справі №2а-4151/11. Крім того, 31.01.2017 року постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» та роз`яснено, що виконавчий лист може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 31.01.2020 року.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

За приписами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб i підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або з принципом взаємності - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд не може погодитись з тим, що дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо повернення виконавчого листа є правомірними, оскільки на даний час судове рішення залишається не виконаним в повному обсязі, а саме: не було здійснено перерахунок та виплату пенсії позивача відповідно до чинного законодавства України.

Відтак, постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. від 31.01.2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесена головним державним виконавцем передчасно, без врахування всіх обставин у справі та підлягає скасуванню, у зв`язку з чим необхідно зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління вчинити дії в межах, на підставі та в порядку, визначених Законом України «Про виконавче провадження» щодо примусового виконання виконавчого листа-дублікату №2-а-4151/11 виданого Деснянським районним судом м. Києва 02.08.2016 року.

З викладеного, керуючись ст.ст. 241-246, 250, 251, 287 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про оскарження дій органу державної виконавчої служби - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, повязану з невчиненням у виконавчому провадженні ВП №52193633 належних заходів примусового виконання Постанови Деснянського районного суду м. Києва від 14.07.2011 року, щодо проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 недоплаченої пенсії в період з 24.11.2010 року по 22.07.2011 року.

Зобовязати відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві, вжити у виконавчому провадженні ВП №52193633 належні заходи примусового виконання Постанови Деснянського районного суду м. Києва від 14.07.2011 року, щодо проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 недоплаченої пенсії в період з 24.11.2010 року по 22.07.2011 року.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 10.06.2020 року.

Суддя: Н.Г. Таран