Справа № 280/3253/20
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

04 червня 2020 року Справа № 280/3253/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління ДПС у Запорізькій області

про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до суду із позовом до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (далі відповідач), в якому позивач просить суд: скасувати постанову державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Саідової Т.Ю. від 18.03.2020 про відкриття виконавчого провадження №61451092.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що позивач не погоджується із прийнятою відповідачем постановою від 18.03.2020 про відкриття виконавчого провадження №61451092. Зазначає, що виконавче провадження відкрито на підставі вимоги податкового органу від 11.11.2019 №Ф-57848-50У, яка набрала чинності, як виконавчий документ 29.11.2019. У зв`язку з цим оскільки набрання законної сили виконавчим документом є 29.11.2019 то граничним строком пред`явлення до примусового виконання є 28.02.2020, що відповідає ст. 12 Законом України "Про виконавче провадження". Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві (вх. №24582 від 27.05.2020). Зазначає, що заява Головного управління ДПС у Запорізькій області про відкриття виконавчого провадження згідно вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-57848-50 від 11.11.2019 надійшла до Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі 23.01.2020 без порушення строків пред`явлення до примусового виконання. Однак у зв`язку з завантаженістю роботи канцелярії відповідача вищезазначену заяву стягувача зареєстровано 03.03.2020, а державному виконавцю передали її 16.03.2020 та 18.03.2020 винесено оскаржувану постанову.

Головне управління ДПС у Запорізькій області надало до суду пояснення (вх. №25150 від 01.06.2020), в якому зазначив, що в інтегрованій картці платника податків нараховано позивачу ЄСВ в сумі 26539,26 грн. про що зазначено у вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 11.11.2019 №Ф-57848-50, яка надіслана поштовим зв`язком та отримана позивачем 20.11.2019. 27.11.2019 позивач подав скаргу на вимогу до Державної податкової служби України. Рішенням ДПС України від 02.01.2020 №175/6/99-00-08-06-01 скаргу залишено без задоволення. У зв`язку з цим грошове зобов`язання, зазначене у вимозі, є узгодженим, а тому передане до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

Ухвалою судді від 25.05.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи без виклику учасників справи в десятиденний строк після винесення ухвали про відкриття провадження.

Ухвалою судді від 25.05.2020 залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління ДПС у Запорізькій області.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео - та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Запорізькій області 11.11.2019 року, відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», сформовано та направлено на адресу позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-57848-50 в розмірі 26539,26 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що ГУ ДПС в Запорізькій області направило на адресу відповідача лист від 22.01.2020 № 3611/10/08-01-50-08 щодо розгляду питання відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вимоги, яку винесло ГУ ДПС в Запорізькій області від 11.11.2019 № Ф-57848-50 про сплату позивачем боргу (недоїмки) в сумі 26539,26 грн.

З матеріалів справи вбачається, що зазначений лист ГУ ДПС в Запорізькій області зареєстровано Дніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 03.03.2020 вх.№9302/16/4-49, крім того відповідачем не заперечується цей факт.

Так, 18.03.2020 державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Саідовою Тетяною Юріївною розглянувши заяву про примусове виконання на підставі вимоги ГУ ДПС від 11.11.2019 № Ф-57848-50У про стягнення з ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження №61451092 з примусового виконання вимоги.

Не погоджуючись із постановою державного виконавця від 18.03.20120 про відкриття виконавчого провадження після спливу строку пред`явлення вимоги до виконання, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує такі норми права.

Законом України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016 (далі Закон №1404), чинним на час виникнення правовідносин між сторонами, було визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 1, 2, ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч. 5, 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Таким чином, примусове виконання постанови державного виконавця розпочинається прийняттям державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження.

Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" ( далі Закон) визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку. Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Відповідно до п. 5 Розділу VI "Порядок стягнення заборгованості з платників" Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затв. Наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 №449 орган доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня узгодження вимоги (набрання нею чинності) надсилає її в порядку, встановленому законом, до органу державної виконавчої служби (до початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів).

Матеріалами справи підтверджено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-57848-50У від 11.11.2019 згідно відмітки податкового органу на ній, набрала чинності 29.11.2019, а тому тримісячний строк пред`явлення вимоги про сплату боргу (недоїмки) спливає 28.02.2019.

Слід зазначити, що висновки суду щодо строків набрання чинності вимоги про сплату недоїмки (боргу) та направлення її до примусового виконання як виконавчий документ узгоджується із правовою позицією Верховного суду, викладеною в постанові від 07.02.2018 по справі № 826/352/16 провадження №К/9901/1807/18 №826/352/16.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» ( далі - Закон).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Разом з тим, ч.ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття..

Аналіз наведених норм в контексті спірних правовідносин дає змоги дійти висновку про те, що державний виконавець наділений повноваженнями на відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документа, стягувачем за яким є державний орган, протягом трьох місяців з дня набрання таким виконавчим документом державного органу законної сили.

Крім того суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачем та третьою особою до матеріалів справи не надано доказів надходження на адресу відповідача заяви ГУ ДПС у Запорізькій області від 11.11.2019 про відкриття виконавчого провадження у тримісячний строк пред`явлення до виконання.

Відповідно до п.2 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

На переконання суду, в розумінні ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», відповідач був зобов`язаний повернути стягувачу виконавчий документ без виконання, чого ВДВС на власний розсуд зроблено не було, що власне й зумовило прийняття неправомірної постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з заявлених позовних вимог, положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності прийнятого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління ДПС у Запорізькій області про скасування постанови, задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Саідової Т.Ю. від 18 березня 2020 року про відкриття виконавчого провадження №61451092.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (69006, м.Запоріжжя, Лобановського, б. 10, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до абзацу 1 пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк, визначений ст.295 КАС України, а також інші процесуальні строки щодо апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Н.В.Стрельнікова