Справа № 126/465/20
Суддя: Губко В. І.
Дата ухвалення: 2020-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/465/20

Провадження № 2-а/126/14/2020

"11" червня 2020 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Губко В. І.

секретар Бурлака А. І.,

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Пригузи С.Д.

відповідача начальника СРПП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції Ветушинського І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника СРПП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції Ветушинського Ігора Михайловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серії ДП18 №38238 від 17.02.2020 року про вчинення адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що зі змісту постанови про адміністративне правопорушення серії ДП18 №38238 від 17.02.2020 року, складеного начальником СРПП № 2 Бершадського ВП старшим майором поліції Ветушинським І.М. зазначено, що 17.02.2020 о 10 год 10 хв у м. Бершадь по вул. Черняховського ОСОБА_1 керуючи автомобілем "Хюндай Елантра" д/н НОМЕР_1 здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 та не пред`явив для перевірки посвідчення водія категорії "В", чим порушив п.2.1-а ПДР України. Його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 162 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

При притягненні його до адміністративної відповідальності поліцейським допущено цілий ряд порушень законодавства. Так 17.02.2020 року біля 10 год. він прямував по вул. Черняховського в м. Бершадь на автомобілі Хюндай Елантра д.н. НОМЕР_1 власником якого є його дружина ОСОБА_2

Рухаючись по вул. Черняховського на вказаному автомобілі, він раптово зупинився перед автомобілем, який рухався попереду і здійснював манер повороту направо для зупинки. В цей час у скло водійских дверей постукав чоловік в чорній куртці з жетоном та не представившись почав вимагати, що б ОСОБА_1 надав документи. Через декілька секунд даний чоловік попрямував до іншого автомобіля, а він в цей час поїхав далі у своїх справах. Через одну годину на його мобільний телефон зателефонував невідомий чоловік, який представився ОСОБА_3 та повідомив, що на нього складено дві постанови про адміністративні правопорушення за порушення правил дорожнього руху.

Лише 24.02.2020 року відповідно до запиту адвоката Пригузи С.Д. отримано з Бершадського ВП дві постанови, з якої він дізнався, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

З відповідачем він взагалі не спілкувався і його не бачив. У самій постанові вказані його дані нібито за даними АІПС «АРМОР» хоча для складання адміністративного матеріалу необхідно було б встановити його особу, чого не було зроблено. Не вказано місце вчинення уявного правопорушення, не вказані адреси свідків та не відібрані їх докази, та інші відомості необхідні для вирішення справи.

Поліцейський ОСОБА_3 при накладені стягнення грубо порушив вимоги ст. 280 КУпАП, а саме не з`ясував чи винен він у вчиненні правопорушення, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також не з`ясував інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Вважає, що дана постанова є незаконною, а тому і підлягає скасуванню.

Позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат Пригуза С.Д. в судовому засіданні заявлений позов підтримали та просили його задоволити. Представник позивача зазначив, що під час описаних в оскаржуваній постанові подій відповідач не представився. ОСОБА_2 правил дорожнього руху не порушував, тому у відповідача будь-яких законних підстав вимагати у нього реєстраційні документи на транспортний засіб та водійські права не було.

Відповідач начальник СРПП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції Ветушинський І.М. в судовому засіданні позовних вимог не визнав, проти їх задоволення заперечив, зазначивши, що 17.02.2020 він знаходився біля приміщення Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області та помітив кілька автомобілів, припаркованих по вул. Черняховського з порушенням правил дорожнього руху, зокрема вимог знаку 3.34 ПДР України. В одному з даних автомобілів знаходився позивач. Працівник поліції підійшов до нього, представився, постукав у скло водійських дверей та повідомив ОСОБА_1 , що останній вчинив правопорушення та запропонував йому передати реєстраційні документи на автомобіль, водійські права та страховий поліс. Однак, ОСОБА_1 дану вимогу проігнорував та в подальшому залишив місце вчинення правопорушення. Зазначив, що вважає винесену ним постанову законною і обґрунтованою, просив в задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку:

Нормами ст.ст. 245, 280 КУпАП визначено, що завданнями провадження у справах про адмінправопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Зі змісту постанови відповідача серії ДП18 №1838238 від 17.02.2020 року вбачається, що ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді 450 грн. штрафу.

У постанові вказано, що 17.02.2020 о 10 год 10 хв у м. Бершадь по вул. Черняховського ОСОБА_1 керуючи автомобілем "Хюндай Елантра" д/н НОМЕР_1 здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 та не пред`явив для перевірки посвідчення водія категорії "В", чим порушив п.2.1-а ПДР України. Його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 162 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність наступає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Закон України "Про дорожній рух" регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 затверджено Правила дорожнього руху.

Пунктом 8.4. «в» ПДР України передбачено, що заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Пунктом 3.34 ПДР України передбачено, що забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Так, порушення вимог п. 3.34, п. 8.4. ПДР України є адміністративним правопорушенням, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.122 КУпАП.

Разом з цим, судом встановлено, що рішенням Бершадського районного суду від 14.05.2020 по справі №126/466/20 постанову, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП по даному факту було скасовано.Тобто, факт порушення позивачем п.3.34 ПДР України не підтверджено.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 15.03.2019 по справі №686/11314/17 визначив, що закріплене п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України "Про національну поліцію" та п. 2.4 ПДР України право поліцейського вимагати у водія пред`явити документи передбачені п. 2.1 ПДР України виникає лише у разі порушення особою ПДР України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Статтею 40 Закону «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Згідно зі ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Нормами ч.ч.1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, частиною першою статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтуються висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідачем надано суду носій даних, на якому наявний відеозапис. В судовому засіданні встановлено, що даний запис було здійснено відповідачем на мобільний телефон оскільки його нагрудна камера знаходилася на той час в ремонті.

09.06.2020 представником позивача подано до суду клопотання про визнання даного доказу недопустимим.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів скоєння позивачем правопорушення зазначеного у постанові від 17.02.2020 року, в порядку ст. 251 КУпАП, а саме щодо фіксування зазначених подій технічними приладами, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, чи інших документів.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

При цьому, позивачем факт вчинення такого правопорушення заперечується.

Відповідно до ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 247 КупАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б давали суду підстави прийди до обґрунтованого висновку щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до статті 217 КУпАП посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Згідно з частиною другою статті 22 2КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, відповідач законом наділений повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення і накладення адміністративних стягнень від імені органів Національної поліції.

Відповідно до ч. 3ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, виходячи з вищенаведеного, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині визнання дій відповідача протиправними.

Керуючись ст. ст.9,14,73,74,77,90,242-246,286 КАС України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ) до начальника СРПП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції Ветушинського Ігора Михайловича (місце роботи: м. Бершадь, вул. Будкевича, 13 Вінницької області, ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №38238 від 17.02.2020 року, винесену начальником СРПП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області майором поліції Ветушинським Ігором Михайловичем, згідно якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП закрити.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. І. Губко