Справа № 640/12409/19
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2020-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2020 року м. Київ № 640/12409/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу:

за позовомАкціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз»
до треті особи:Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України Міністерство юстиції України
провизнання протиправним та скасування рішення,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» (позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України, за участі третьої особи: Міністерство юстиції України, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців про відхилення подання Міністерства юстиції України про притягнення приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. до дисциплінарної відповідальності та відмову в застосуванні до приватного виконавця дисциплінарного стягнення;

- зобов`язати Дисциплінарну комісію приватних виконавців повторно розглянути подання Міністерства юстиції України про притягнення приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича до дисциплінарної відповідальності після набуття чинності рішенням суду у справі № 904/6892/17 за результатами розгляду скарги на дії приватного виконавця Сивокозова Олександра Миколайовича .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що станом на момент розгляду Дисциплінарною комісією приватних виконавців подання Міністерства юстиції України про притягнення приватного виконавця Сивокозова О.М. до дисциплінарної відповідальності остаточне рішення у справі №904/6892/17 за результатом розгляду скарги на дії приватного виконавця Сивокозова О . М. прийнято не було, дисциплінарна комісія неправомірно провела розгляд подання Міністерства юстиції України та прийняла за його результатом рішення.

Відповідач проти позову заперечував вказавши, що рішення Дисциплінарної комісії при Міністерстві юстиції України від 08.01.2019 7 не порушує безпосередні права , свободи чи охоронювані законом інтереси позивача. Також, відповідачем зазначено, на виконання вимог визначених пунктом 27 Положення про Дисциплінарну комісію при прийняті комісією рішення про відхилення подання Міністерства юстиції України про притягнення приватного виконавця Сивокозова О.М. до дисциплінарної відповідальності та відмови у застосуванні до приватного виконавця дисциплінарного стягнення були враховані обставини вчинення проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди, а також факти застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року.

Відповідно до пояснень третьої особи, Міністерство юстиції України проти задоволення позовних вимог заперечувало з підстав правомірності дій та спірного рішення, прийнятого у межах повноважень та у спосіб встановлений чинним законодавством.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» звернулось до Міністерства юстиції України із скаргою на діяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. від 12.10.2018, згідно якої просило перевірити факти, викладені скарзі та притягнути до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича .

Міністерством юстиції України на підставі зазначеної скарги, проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. щодо здійснення виконавчого провадження №57370017, за результатом якої Міністерством юстиції України сформовано подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича , посвідчення №0003 видане 30.05.2017.

Згідно витягу з протоколу №7 засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 08.01.2019, вирішено відхилити подання Міністерства юстиції України про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. до дисциплінарної відповідальності та відмовити у застосуванні до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

Незгода з такими діями Дисциплінарної комісії та відповідним рішенням про відмову в застосуванні до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, зумовило звернення позивача з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 17 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Міністерство юстиції України здійснює контроль за діяльністю приватних виконавців та визначає порядок здійснення контролю за діяльністю приватного виконавця.

Згідно з частиною першою статті 34 вказаного Закону, контроль за діяльністю приватного виконавця здійснюється Міністерством юстиції України шляхом проведення планових і позапланових перевірок у порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Пунктом 2 частини 3 статті 34 Закону визначено, що позапланові перевірки проводяться на підставі: письмових звернень учасників виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця.

Згідно з частиною четвертою статті 34 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», під час проведення позапланових перевірок з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення таких перевірок. Повторна перевірка з питань, що вже були предметом перевірки, не допускається, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 7 статті 34 Закону передбачено, що у разі виявлення під час здійснення перевірок ознак дисциплінарного проступку приватного виконавця Міністерство юстиції України вносить вмотивоване подання до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до частини дев`ятої статті 39 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», рішення Дисциплінарної комісії оформлюється протоколом, який підписують усі присутні на засіданні члени комісії.

Згідно з частиною першою статті 41 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», за вчинення дисциплінарного проступку до приватного виконавця може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень:1) попередження;2) догана; 3) зупинення діяльності приватного виконавця на строк до шести місяців;4) припинення діяльності приватного виконавця.

Відповідно до приписів частини другої статті 41 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», рішення Дисциплінарної комісії про задоволення відповідного подання Міністерства юстиції України чи Ради приватних виконавців України та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення вводиться в дію наказом Міністерства юстиції України.

Діяльність Дисциплінарної комісії приватних виконавців врегульована приписами Положення про Дисциплінарну комісію приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 листопада 2017 року № 3791/5.

Згідно з пунктом 3 Положення, основними завданнями Дисциплінарної комісії є: розгляд питань про притягнення приватних виконавців до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків; прийняття рішень про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

Дисциплінарна комісія відповідно до покладених на неї завдань: розглядає подання Мін`юсту, Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності; у разі надходження скарг на діяльність приватних виконавців направляє їх на перевірку Мін`юсту чи Раді приватних виконавців України; приймає рішення на підставі подання Мін`юсту чи Ради приватних виконавців України про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення (пункт 4 Положення).

Рішення Дисциплінарної комісії приймаються шляхом голосування простою більшістю голосів від кількості присутніх на засіданні членів комісії. У разі рівного розподілу голосів рішення вважається неприйнятим (пункт 15 Положення).

Рішення Дисциплінарної комісії оформлюється протоколом, що підписується усіма присутніми на засіданні членами комісії протягом двох робочих днів після засідання Дисциплінарної комісії (пункт 16 Положення).

Члени Дисциплінарної комісії мають право: вивчати матеріали, подані на розгляд Дисциплінарної комісії; заявляти клопотання, висловлювати власну думку з питань, що розглядаються; брати участь у прийнятті рішення шляхом голосування; висловлювати окрему думку, оформлену в письмовому вигляді (пункт 19 Положення).

Розгляд подання Мін`юсту чи Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності на засіданні Дисциплінарної комісії починається із заслуховування доповіді члена Дисциплінарної комісії, який попередньо за дорученням голови Дисциплінарної комісії вивчав таке подання, після чого заслуховуються присутні на засіданні члени Дисциплінарної комісії, приватний виконавець та інші запрошені на засідання особи, а також вивчаються та аналізуються необхідні документи (пункт 25 Положення).

За результатами розгляду подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності Дисциплінарна комісія приймає рішення про: задоволення подання та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, передбаченого частиною першою статті 41 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»; відхилення подання та направлення матеріалів для повторної перевірки діяльності приватного виконавця; відхилення подання та відмову в застосуванні до приватного виконавця дисциплінарного стягнення (пункт 26 Положення).

У разі якщо Дисциплінарною комісією прийнято рішення про задоволення подання та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди, а також факти застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року (пункт 27 Положення).

Рішення Дисциплінарної комісії про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення вводиться в дію наказом Мін`юсту (пункт 29 Положення).

Разом з тим, виходячи з меж заявлених позовних вимог та одночасно досліджуючи питання порушення охоронюваних законом прав та інтересів саме позивача, внаслідок відхилення подання Міністерства юстиції України про притягнення приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М., суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси

Отже, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Враховуючи наведене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.

Таким чином, підставами для визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. При цьому, обов`язковою умовою скасування такого рішення є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 дав визначення поняттю "охоронюваний законом інтерес", який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "право" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

<...> поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "право" має один і той же зміст.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Звертаючись до суду з позовом щодо законності правового акта суб`єкта владних повноважень індивідуального характеру та дій, спрямованих на прийняття такого акта, позивач також повинен пояснити, які правові наслідки безпосередньо для нього породжує оскаржене рішення суб`єкта владних повноважень та дії/бездіяльність, які передують його прийняттю. Захисту у порядку адміністративного судочинства підлягають порушені права особи у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізовує владні управлінські функції стосовно заявника.

Натомість, Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» не є безпосереднім учасником правовідносин, які виникають у зв`язку з вирішенням питання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

Спірні дії щодо відхилення подання Міністерства юстиції України про притягнення приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О. М. до дисциплінарної відповідальності створюють юридичні наслідки для такого приватного виконавця, оскарження таких дій/рішень, з огляду на завдання дисциплінарного провадження та правовий статус, стосується прав та обов`язків вичерпного кола осіб, однак, не створюють саме для позивача в даній справі жодних юридичних прав та/чи обов`язків.

У справах, які стосуються оскарження рішень органів, які мають дисциплінарні повноваження, Верховним Судом сформовано загальний підхід, за яким оскарженню, зокрема, у судовому порядку підлягають ті рішення дисциплінарного органу, які прийнято за результатами дисциплінарного провадження і право на таке оскарження має суб`єкт цього дисциплінарного провадження. Особи, за дисциплінарною скаргою яких дисциплінарний орган приймає рішення, не є суб`єктами дисциплінарного провадження і не наділені правом на оскарження рішень дисциплінарного органу як за результатами дисциплінарного провадження, так і стосовно вирішення питання про його відкриття.

Такий підхід, зокрема, застосовується у справах стосовно притягнення до дисциплінарної відповідальності суддів (постанови Верховного Суду України від 01.08.2017 (справа № 21-3827а16) та від 31.10.2017 (справа № П/800/413/16) та прокурорів (постанова Верховного Суду від 01.02.2018 у справі № 800/554/17, залишена без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018).

В постанові від 10.05.2018 у справі 826/2169/17 Верховний Суд дійшов висновку, що особа реалізує своє право на звернення зі скаргою з моменту подання такої скарги. Праву на скаргу кореспондує обов`язок відповідного органу розглянути скаргу, вирішити її і повідомити заявника про результат. Невиконання цих обов`язків порушує право особи на скаргу, яке може бути захищене в порядку адміністративного судочинства.

Водночас, право на скаргу не включає в себе «право» на задоволення скарги. Не усі скарги є обґрунтованими і не усі обґрунтовані скарги потребують саме такого реагування, яке вимагає заявник. Характер реагування на скаргу визначається органом, який її розглядає, у межах повноважень, визначених законом.

Заявник може залишитися не задоволений результатом розгляду скарги. Проте, це не свідчить про протиправність дій, пов`язаних із розглядом скарги, і порушення прав та інтересів заявника з боку суб`єкта владних повноважень.

Натоміть, згідно приписів статті 40 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та інших органів», розглядаючи подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності Дисциплінарна комісія приватних виконавців наділена правом відхилити подання та відмовити в застосуванні до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

Оскільки відповідачем в рамках досліджуваних правовідносин не приймалось будь-яких рішень, які б впливали на права та інтереси позивача, враховуючи недоведеність позивачем обставин порушеного права внаслідок відхилення подання Міністерства юстиції України про притягнення приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. до дисциплінарної відповідальності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини другої статті 129 Конституції України та частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочиснтваУкраїни кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 6-11, 73-77, 79, 90, 139, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян