Справа № 420/5537/19
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2020-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/5537/19
Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадженняв місті Одесі апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року (суддя Корой С.М., м. Одеса, повний текст рішення складений 23.03.20 р.,) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Махортова Ігоря Олександровича та Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та скасування заборони,-

В С Т А Н О В И В:

29 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Махортова І.О. та Міністерства юстиції України, у якому просив:

- визнати протиправними дії Державного реєстратора комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Махортова Ігоря Олександровича щодо внесення заборони вчинення будь-яких дій відносно 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 2 частини земельної ділянки, кадастровий номер :01:009:01523, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- скасувати заборону вчинення реєстраційних дій, накладених Державним реєстратором комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Махортовим Ігорем Олександровичем щодо 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 частини земельної ділянки, кадастровий номер :01:009:01523, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 Українки АДРЕСА_5 37, які належать позивачеві.

Ухвалою судді від 27.09.2019 ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження по справі №420/5537/19 за його позовом до Державного реєстратора комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Махортова Ігоря Олександровича про визнання протиправними дій та скасування заборони. Роз`яснено позивачу, що даний спір підлягає вирішенню в порядку кримінального процесуального судочинства.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 27.09.2019 р. скасовано, а справу направлено до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 був задоволений.

Визнано протиправними дії Державного реєстратора комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Махортова Ігоря Олександровича щодо внесення 13.11.2018 року на підставі рішення Печерського районного суду міста Києва від 10.04.2018 року по справі №757/17115/18-к заборони вчинення будь-яких дій відносно 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 2 частини земельної ділянки, кадастровий номер :01:009:01523, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасовано заборону вчинення реєстраційних дій, накладених Державним реєстратором комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Махортовим Ігорем Олександровичем 13.11.2018 року на підставі рішення Печерського районного суду міста Києва від 10.04.2018 року по справі №757/17115/18-к щодо 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 частини земельної ділянки, кадастровий номер :01:009:01523, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 .

Зобов`язано Міністерство юстиції України вилучити запис з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заборону (інформацію про заборону) на вчинення реєстраційних дій, накладену Державним реєстратором комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Махортовим Ігорем Олександровичем 13.11.2018 року на підставі рішення Печерського районного суду міста Києва від 10.04.2018 року по справі №757/17115/18-к.

Частково не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням Міністерство юстиції України подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання вилучити запис з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заборону (інформацію про заборону) вчинення реєстраційних дій. В іншій частині залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Так, апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно вийшов за межі позовних вимог та не врахував, що посадові особи Міністерства юстиції України не мають повноважень на виконання реєстраційних дій у державному реєстрі на нерухоме майно, зокрема вилучати запис з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заборону (інформацію про заборону) на вчинення реєстраційних дій, накладеного державним реєстратором комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Махортовим І.О. Крім того, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим.

Позивач надіслав до апеляційного суду заяву, в якій зазначив, що доводи апеляційної скарги Міністерства юстиції України підтримує, просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання вилучити запис з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заборону (інформацію про заборону) вчинення реєстраційних дій скасувати, в іншій частині залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 належить на праві власності 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 частина земельної ділянки за цією ж адресою.

З метою реєстрації права власності на належне позивачу майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) для проведення державної реєстрації.

Рішенням № 47863304 від 19 липня 2019 року ОСОБА_1 було повідомлено про те, що неможливо здійснити державну реєстрацію права власності у зв`язку з забороною вчинення реєстраційних дій щодо даної адреси майна, яка була накладена державним реєстратором комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» за ухвалою Печерського районного суду міста Києва №757/17115/18-к від 10.04.2018 року (Т. 1 а.с. 41, 92).

Таким чином, з вказаного вбачається, що державним реєстратором комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» за ухвалою Печерського районного суду міста Києва №757/17115/18-к від 10.04.2018 року накладено забороною вчинення реєстраційних дій щодо майна, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Водночас, з листа Печерського районного суду міста Києва, наданого на виконання вимог ухвали, який надійшов 16 грудня 2019 року вх. №47601/19 вбачається, що зі змісту ухвали від 10.04.20118 року, постановленої за результатами розгляду провадження №757/17115/18-к питання щодо вчинення будь-яких дій відносно 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 /2 частини земельної ділянки, кадастровий номер :01:009:01523, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Лесі АДРЕСА_6 не вирішувалось (Т. 1 а.с. 90).

Як вже зазначалося вище, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання вилучити запис з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заборону (інформацію про заборону) вчинення реєстраційних дій. В іншій частині залишити рішення суду першої інстанції без змін.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржувалося, що, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, обумовлює межі перегляду даного судового рішення апеляційним судом.

Приймаючи рішення про зобов`язання Міністерства юстиції України вилучити запис з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заборону (інформацію про заборону) вчинення реєстраційних дій, накладену Державним реєстратором комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Махортовим І.О. суд першої інстанції зазначив, що для ефективного захисту прав позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Міністерство юстиції України, як контролюючий орган у сфері державної реєстрації речових прав, вилучити відповідний запис з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заборону (інформацію про заборону).

Проте, з вказаним висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Так, відповідно до статей 6 та 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, основним питанням, яке має вирішити апеляційний суд при розгляді апеляційної скарги у даній справі - це чи обґрунтовано суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та зобов`язав Міністерство юстиції України, як контролюючий орган у сфері державної реєстрації речових прав, вилучити відповідний запис з реєстру.

Статтею 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав.

Відповідно до пункту 1 Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 №990 (далі - Порядок №990), моніторинг реєстраційних дій - комплекс організаційних та технічних (з використанням програмних засобів веденій) Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри) заходів, які забезпечують систематичну, вибіркову перевірку дотримання державними реєстраторами прав на нерухоме майно, державними реєстраторами юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - державні реєстратори), уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації законодавства під час проведення реєстраційних дій за критеріями, визначеними цим Порядком.

Згідно з пунктом 4 Порядку, моніторинг реєстраційних дій проводиться на підставі відомостей реєстрів за допомогою програмних засобів їх ведення за такими критеріями:

1) порушення строків, визначених Законами;

2) проведення реєстраційних дій в неробочий час;

3) відсутність у реєстрах електронних копій документів, поданих для державної реєстрації, виготовлених шляхом їх сканування;

4) проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень;

5) скасування (видалення) записів з реєстрів;

6) державні реєстратори та/або суб`єкти державної реєстрації, визначені Мін`юстом.

За результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про:

1) тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;

2) анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;

3) притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав;

4) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю;

Враховуючи зазначене можна зробити висновок, що повноваження Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відносяться до повноважень контролюючого органу у цій сфері, як і зазначив суд першої інстанції, проте, жодна посадова особа Міністерства юстиції України не має повноважень на виконання реєстраційних дій у державному реєстрі на нерухоме майно, зокрема вилучати запис з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заборону (інформацію про заборону) вчинення реєстраційних дій, накладеного державним реєстратором комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Махортовим І.О. 13.11.2018 на підставі рішення Печерського районного суду міста Києва від 10.04.2018 по справі №757/17115/18-к.

Суд першої станції не звернув увагу на те, що згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 №304-р «Про припинення надання адміністративних послуг з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців деякими органами державної реєстрації, утвореними Міністерством юстиції» припинено надання адміністративних послуг з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців органами державної реєстрації, утвореними Міністерством юстиції України.

Разом з тим, пунктом 3 частини 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку, припиняють надання послуг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць за рішенням Кабінету Міністрів України, прийнятим у разі забезпечення виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями умов, необхідних для реалізації повноважень у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, але не пізніше 30 квітня 2016 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 21.01.2015 №17 «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» вирішено ліквідувати Державну реєстраційну службу та Державну виконавчу службу, поклавши на Міністерство юстиції завдання і функції з реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) з питань державної реєстрації актів цивільного стану, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, договорів комерційної концесії (субконцесії), з питань реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, інших громадських формувань, статутів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, якщо їх реєстрація передбачена законами, статуту територіальної громади м. Києва, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств, як суб`єктів інформаційної діяльності.

Також цією постановою встановлено, що Міністерство юстиції є правонаступником Державної реєстраційної служби та Державної виконавчої служби, що ліквідуються, в частині реалізації державної політики у сферах, зазначених у пункті 1 цієї постанови.

Статтею 7 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено вичерпний перелік повноважень Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації прав:

1) забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав;

2) здійснює нормативно-правове регулювання у сфері державної реєстрації

прав;

3) забезпечує створення та функціонування Державного реєстру прав, є його держателем;

4) організовує роботу, пов`язану із забезпеченням діяльності з державної реєстрації прав;

5) здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом;

6) забезпечує доступ до Державного реєстру прав державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, визначених цим Законом, інших суб`єктів, право доступу яких визначено цим Законом, та приймає рішення про тимчасове блокування або анулювання такого доступу у випадках, передбачених цим Законом;

7) розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом;

8) складає протоколи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення;

9) організовує роботу з підготовки та підвищення кваліфікації державних реєстраторів;

9-1) надає узагальнені роз`яснення щодо застосування законодавства з питань державної реєстрації прав;

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 1 статті 9 цього ж Закону визначено, що до повноважень суб`єктів державної реєстрації прав належить:

1) забезпечення:проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав;взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; формування та зберігання реєстраційних справ.

Зберігання реєстраційних справ у паперовій формі здійснюється виключно виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими,районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями за місцезнаходженням відповідного майна;

2) здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

На підставі викладеного та з аналізу вищезазначених норм чинного законодавства вбачається, що Міністерство юстиції України не здійснює реєстраційних дій у державному реєстрі та не має жодних повноважень на вилучення запису з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зокрема заборону (інформацію про заборону) вчинення реєстраційних дій, накладеного державним реєстратором комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Махортовим І.О.

Згідно статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Ст. 38 цього ж Закону передбачено, що державні реєстратори, суб`єкти державної реєстрації прав за порушення законодавства у сфері державної реєстрації прав несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність у порядку, встановленому законом.

Шкода, завдана державним реєстратором фізичній чи юридичній особі під час виконання своїх обов`язків, підлягає відшкодуванню на підставі рішення суду, що набрало законної сили, у порядку, встановленому законом.

Між тим, згідно з пунктом 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008 року №2 при визначенні процесуального правонаступництва судам слід виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, та враховувати, що якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то в такому випадку суду необхідно залучити до участі справі їх правонаступників. У випадку ж відсутності правонаступників суду необхідно залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить : вирішення питання про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача.

Відповідно до абзацу 6 пункту 14 частини першої статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» та пункту 2 частини першої статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» суб`єктами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також товариств з обмеженою відповідальністю є виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська та Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації, нотаріуси.

Що ж стосується аргументу апеляційної скарги щодо непідсудності даної справи адміністративному суду, то колегія суддів виходить з того, що це питання вже вирішувалося П`ятим апеляційним адміністративним судом, який скасував ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 27.09.2019 р., а справу направив до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Крім того апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що в даному випадку відсутній цивільний спір про право на вищевказане нерухоме майно між позивачем та третіми особами, а оскаржуються тільки дії та рішення реєстратора. Тобто, предметом спору не являються об`єкти цивільних прав, а є акт (рішення) індивідуальної правової дії реєстратора комунального підприємства, як уповноваженого органу місцевого самоврядування, тому дану справу належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Слід наголосити на тому, що частинами 1 та 2 статті 2 КАС України установлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень збоку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У зв`язку з цим, за результатом апеляційного розгляду апеляційної скарги Міністерства юстиції України колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції безпідставно вийшов за межі позовних вимог та неправомірно зобов`язав Міністерство юстиції України вчинити дії, які не входять до повноважень даного органу.

Як вже зазначалося вище, в іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржувалося, що, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, обумовлює межі перегляду даного судового рішення апеляційним судом.

Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що виразилося безпідставному та необґрунтованому виході за межі позовних вимог та зобов`язанні державного органу вчинити дії, які не відносяться до його передбачених законом повноважень, тому в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відтак, апеляційна скарга Міністерства юстиції України підлягає повному задоволенню.

Керуючись статтями 292, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України- задовольнити повністю.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року- скасувати в частині зобов`язання Міністерства юстиції України вилучити запис з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заборону (інформацію про заборону) вчинення реєстраційних дій, накладену Державним реєстратором комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Махортовим Ігорем Олександровичем 13.11.2018 року на підставі рішення Печерського районного суду міста Києва від 10.04.2018 року по справі №757/17115/18-к.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В. Осіпов