Справа № 400/866/19
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2020-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/866/19
Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Коваля М.П. та Косцової І.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та Управління патрульної поліції м. Миколаєва Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на додаткове рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року (суддя Лісовська Н.В., м. Миколаїв, повний текст рішення складений 06.02.20 р.) по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Роскосметика» до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та Управління патрульної поліції м. Миколаєва Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, треті особи: головний державний виконавець Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Лялюк С.В., Печений Є.М., про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

29 серпня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Роскосметика» (далі ТОВ «Роскосметика») звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі - ГУНП в Миколаївській області), Управління патрульної поліції м. Миколаєва Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - УПП м. Миколаєва ДПП НП України), треті особи: головний державний виконавець Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Лялюк С.В., Печений Є.М., у якому просило:

- визнати протиправними дії державного виконавця Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області щодо ненадіслання постанови ВП №53966307 про розшук майна боржника на адресу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та зобов`язати вчинити дії щодо негайного усунення цих недоліків;

- визнати неправомірними дії управління інформаційно-аналітичної підтримки Головного управління Національної поліції в Миколаївській області щодо невнесення інформації про розшук транспортного засобу боржника до бази даних ІІПС «Армор» та зобов`язати вчинити дії щодо негайного усунення цих недоліків;

- зобов`язати Управління патрульної поліції м. Миколаєва Департаменту патрульної поліції Національної поліції України вчинити дії щодо негайного розшуку та тимчасового затримання транспортного засобу боржника відповідно до інформації, що поставлена на облік до бази даних ІІПС «Армор».

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.10.2017 р. (справа №814/1793/17) у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2017 р. апеляційну скаргу ТОВ «Роскосметика» залишено без задоволення. Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.10.2017 р. - без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14.05.2018 року касаційну скаргу ТОВ «Роскосметика» задоволено частково. Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2017 р. скасовано з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2018 р. апеляційну скаргу ТОВ «Роскосметика» залишено без задоволення. Постанова суду першої інстанції - без змін.

Постановою Верховного Суду від 06.02.2019 р. постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.10.2017 р. та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2018 р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.08.2019 р. (справа №400/866/19) позов задоволено частково. Зобов`язано Управління патрульної поліції м. Миколаєва Департаменту патрульної поліції Національної поліції України вчинити дії щодо розшуку та тимчасового затримання транспортного засобу боржника, відповідно до інформації, що поставлена на облік до бази даних до інформаційної підсистеми «Гарпун» інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» на підставі постанови головного державного виконавця Вітовського районного відділу державної виконавчої службі Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Лялюк С.В. від 05.07.2019 р. ВП №53966307. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції м. Миколаєва Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь позивача судовий збір у сумі 561,33 грн.

Частково не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2019 р. скасовано рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові, позов у цій частині задоволено, визнано протиправною бездіяльність управління інформаційно-аналітичної підтримки Головного управління Національної поліції в Миколаївській області щодо невнесення інформації про розшук транспортного засобу MAN 26/2939973 державний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності боржнику ОСОБА_1 , до бази даних ІІПС «Армор» згідно з постановою Головного державного виконавця Вітовського районного ВДВС ГТУЮ у Миколаївській області Лялюк С.В. від 24 травня 2017 року ВП №53966307. З Головного управління Національної поліції в Миколаївській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача стягнуто судові витрати у сумі 4602,92 грн.

24.12.2019 року та 03.01.2020 року ТОВ «Роскосметика» звернулось до суду першої інстанції з заявами про видачу виконавчого документа про стягнення судового збору, сплаченого за подання всіх апеляційних та касаційних скарг у справі.

Додатковим рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Миколаївській області судовий збір у сумі 3817,08 грн. та за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції м. Миколаєва Департаменту патрульної поліції Національної поліції судовий збір у сумі 3817,08 грн. на користь позивача.

Не погоджуючись з вищезазначеним додатковим рішенням ГУНП в Миколаївській області та УПП м. Миколаєва ДПП НП України подали апеляційні скарги, у яких, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просять скасувати додаткове рішення суду першої інстанції.

В доводах апеляційної скарги ГУНП в Миколаївській області зазначається, що питання розподілу судових витрат вирішено неналежним судом.

Управління патрульної поліції м. Миколаєва ДПП НП України в доводах апеляційної скарги зазначило, що управління було залучено другим відповідачем по справі лише після направлення Верховним Судом справи на новий розгляд та судові витрати слід стягувати виключно з моменту нового розгляду адміністративної справи.

Позивач надіслав до апеляційного суду відзив, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції без змін.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Роскосметика» звернулось до суду першої інстанції з заявами 24.12.2019 р. та 03.01.2020 р. про видачу виконавчого документа про стягнення судового збору, сплаченого за подання всіх апеляційних та касаційних скарг у справі (Т. 3 а.с. 62, 75).

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 січня 2020 року розглянуто вказані заяви та призначено судовий розгляд питання шляхом ухвалення додаткового рішення.

При цьому, слід звернути увагу на те, що з заявою про ухвалення додаткового судового рішення позивач не звертався, тобто суд ухвалив додаткове рішення за власною ініціативою.

Ухвалюючи додаткове рішення суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення судових витрат з відповідачів в повному обсязі в рівних частках, оскільки резолютивні частини рішень судів першої та апеляційної інстанцій не містять пунктів про стягнення на користь позивача судового збору, сплаченого за подання апеляційної та касаційних скарг.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 252 КАС України установлено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме прохальної частини апеляційної скарги ТОВ «Роскосметика» від 11.09.2019 року, на стадії апеляційного розгляду справи було заявлено вимоги щодо стягнення судових витрат:

- у розмірі 1 684,00 грн. за подання до Миколаївського окружного адміністративного суду адміністративного позову від 28.08.2017 року;

-у розмірі 1 852,40 грн. за подання до Одеського апеляційного адміністративногосуду апеляційної скарги від 21.11.2017 року на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.10.2017 року в адміністративній справі №814/1793/17;

- у розмірі 3 368,00 грн. за подання до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційної скарги від 16.01.2018 року на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.10.2017 року в адміністративній справі №814/1793/17 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2017 року;

- у розмірі 3 368,00 грн. за подання до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційної скарги від 30.07.2018 року на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.10.2017 року в адміністративній справі №814/ 1793/17 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2018року.

Колегія суддів враховує, що за результатом апеляційного розгляду постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2019 року вже вирішено питання про розподіл судових витрат. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь позивача судові витрати у загальній сумі 4602,92 грн., а саме: 1123,67 грн. - за подання позовної заяви (Т. 1 а.с. 3) в частині позовних вимог до ГУНП в Миколаївській області + 2526 грн. за подання апеляційної скарги на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.08.2019 року + 953,25 грн. за подання апеляційної скарги на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.10.2017 року, пропорційно до частки задоволених позовних вимог.

Тобто, судом апеляційної інстанції у постанові від 11.12.2019 року вже надано оцінку вимогам позивача про стягнення судових витрат за подання позовної заяви та обох апеляційних скарг та вирішено питання щодо їх розподілу.

Отже, за наслідком розгляду справи по суті не вирішеним залишилось питання про стягнення судових витрат за подання касаційних скарг (Т. 1 а.с. 136, 207).

При цьому судом першої інстанції при вирішенні справи по суті та ухваленні рішення від 15.08.2019 року не було вирішено питання щодо стягнення частки судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.10.2017 року пропорційно до частки задоволених позовних вимог у сумі 899,15 гривень (1 852,40 - 953,25 грн), а вирішено це питання лише у спірному додатковому рішенні.

При цьому слід звернути увагу на те, що додатковим рішенням від 06 лютого 2020 року суд першої інстанції стягнув з УПП м. Миколаєва ДПП НП України судові витрати, понесені позивачем за подання позову, апеляційної та касаційної скарг до направлення Верховним судом справи на новий розгляд.

Між тим, відповідачем в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій виступало Головне управління Національної поліції в Миколаївській області. А тому судовий збір, сплачений позивачем за подачу позовної заяви, за подачу апеляційної скарги та за подання двох касаційних скарг не може бути розподіленим на УПП в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, яке не являлось відповідачем по даній адміністративній справі.

В якості другого відповідача УПП в Миколаївській області ДПП було залучено ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року після направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції Постановою Верховного Суду від 06.02.2019 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 КАС України після заміні сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається з початку.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів виходить з того, що судові витрати, які підлягають відшкодуванню відповідно до положень КАС України за рахунок бюджетних асигнувань управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції можуть бути стягнуті з моменту залучення його в якості другого відповідача, а саме з моменту початку нового розгляду адміністративної справи.

Разом з тим, в доводах апеляційної скарги ГУНП в Миколаївській області зазначено, що питання судових витрат за подання касаційних скарг повинно вирішуватися Верховним судом.

Однак, колегія суддів не погоджується з такою позиціє апелянта з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що судом касаційної інстанції було здійснено касаційний перегляд рішень апеляційного суду та за результатом цього розгляду справу направлено на новий розгляду до суду першої інстанції. Тобто рішення по суті касаційним судом не приймалося.

Разом з тим, варто зауважити, що відповідно до частини першої ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Отже, за загальним правилом, питання розподілу судових витрат вирішується судом у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 11 березня 2020 року по справі №400/787/19.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильно застосував норми процесуального права в частині розподілу судових витрат при ухваленні додаткового судового рішення, тому дане додаткове рішення підлягає зміні.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга ГУНП в Миколаївській області задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга УПП м. Миколаєва ДПП НП України підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 252, 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції м. Миколаєва Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити частково.

Додаткове рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 40108735) судовий збір у сумі 7635,15 грн (сім тисяч шістсот тридцять п`ять гривень, 15 коп.) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Роскосметика» (пр. Богоявленський, 47, кв. 3, м. Миколаїв, 54018, ідентифікаційний код 31613817).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя М.П.Коваль

Суддя І.П.Косцова