Справа № 200/14635/19-а
Суддя: Грищенко Є.І.
Дата ухвалення: 2020-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2020 р. Справа№200/14635/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грищенка Є.І., при секретарі судового засідання Воліковій О.О.,

за участю:

представника відповідача Тернинко С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання неправомірними дії, стягнення середнього заробітку за затримку виконання судового рішення та вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної фіскальної служби України (далі відповідач 1), Головного управління ДПС у Донецькій області (далі відповідач 2) про визнання неправомірними дії ДФС України в частині затримки виконання судових рішень по справі №805/3875/16 та поновлення на посаді, стягнення з Головного управління ДПС у Донецькій області середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновленні на роботі та вимушеного прогулу у сумі 94 693,43 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що постановою Донецького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , а саме скасовано наказ про звільнення, поновлено на посаді, зобов`язано працевлаштувати на рівнозначну посаду та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2017 року п`ятий абзац резолютивної частини постанови було змінено. На виконання вказаних судових рішень позивачку було поновлено на посаді та допущено до роботи з порушенням строків, встановлених в судових рішеннях, у зв`язку з чим вона звернулась до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі та вимушеного прогулу частково задоволено та стягнуто на її користь середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 12 квітня 2017 року по 23 вересня 2018 року включно у сумі 94693 (дев`яноста чотири тисячі шістсот дев`яноста три) грн. 43 коп. Однак, постановою Першого апеляційного адміністративного суду скасовано вказане рішення суду та у задоволенні позову відмовлено. Така позиція суду апеляційної інстанція була обґрунтована тим, що фактично позивачка звернулась з позовом до неналежного відповідача.

Враховуючи наведене, з метою поновлення порушених прав, позивачка звернулась до суду із даним адміністративним позовом, визначивши належних відповідачів по справі.

Ухвалою суду від 20 січня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) учасників справи, визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено строк звернення.

11 лютого 2020 року та 18 лютого 2020 року на адресу суду від Головного управління ДПС у Донецькій області та Державної фіскальної служби України надійшли відзиви на позовну заяву, в яких представники відповідачів повністю заперечували проти задоволення позовних вимог та зазначили, що у постанові Першого апеляційного адміністративного суду у справі №200/2806/19 не йдеться про формальні підстави для відмови у задоволенні позову, а чітко зазначено, що у позивача відсутні підстави для задоволення позову, оскільки судом не встановлено затримки виконання судового рішення. Також представники відповідачів зазначили, що позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головне управління ДФС у Донецькій області сплачувало позивачу заробітну плату, а отже Головне управління ДПС у Донецькій області не може нести відповідальність і бути відповідачем по справі щодо стягнення середнього заробітку за період з 12 квітня 2017 року по 23 вересня 2018 року, оскільки ГУ ДПС у Донецькій області зареєстровано 31 липня 2019 року, а ГУ ДФС у Донецькій області на даний час є діючим державним органом. Крім того, позивач не перебувала у трудових відносинах з Маріупольським ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області у період з 13 квітня 2017 року по 18 жовтня, оскільки отримувала щомісячну допомогу по безробіттю. Також представники відповідачів зазначили, що позивач зловживаючи ми своїми процесуальними правами, подала до суду тотожний позов у спорі між тими самим сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав.

19 лютого 2020 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив. Позивачка зазначила, що під час розгляду справи, суд апеляційної інстанції не розглянув справу по суті, а лише визначив, що відповідальність за можливу затримку виконання судового рішення №805/3875/16 несуть Державна фіскальна служба України в частині поновлення на посаді та Маріупольська ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області в частині виплати сум середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а не ГУ ДФС у Донецькій області. Також позивачка зазначила, що Головне управління ДПС у Донецькій області є правонаступником Головного управління ДФС у Донецькій області. Факт перебування на обліку в Маріупольському міському центрі зайнятості у період з 12 квітня 2017 року по 23 вересня 2018 року не має відношення до суті даного позову, оскільки виплата по безробіттю здійснювалась саме через невиплату заробітної плати та не допущення до роботи відповідачами.

Ухвалою суду від 20 березня 2020 року призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі та продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

Ухвалою суду від 24 квітня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Позивачка про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином до суду не з`явилась.

20 травня 2020 року через канцелярію суду надійшла заява представника позивачки про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача, Головного управління ДПС у Донецькій області заперечувала проти задоволення позовних вимог, надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивачка ОСОБА_1 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Судом встановлено, що постановою Донецького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року позов ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Маріупольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, третя особа - Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення коштів задоволено частково, визнано протиправним та скасовано Наказ Державної фіскальної служби України № 2702-о від 22 липня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Державної податкової інспекції у Петровському районі м. Донецька Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області з 23 липня 2016 року; зобов`язано Державну фіскальну службу України працевлаштувати ОСОБА_1 на посаду, рівнозначну посаді першого заступника начальника Державної податкової інспекції у Петровському районі м. Донецька Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, стягнуто з Маріупольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (, юридична адреса: 87515, Донецька область, місто Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 вересня 2016 року по 12 квітня 2017 року в сумі 38 774 (тридцять вісім тисяч сімсот сімдесят чотири) гривні 19 копійок, в іншій частині позовних вимог відмовлено. Постанову звернуто до негайного виконання в частині поновлення на посаді та стягнення середньої заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 5 671 грн.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 3 серпня 2017 року апеляційні скарги Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Державної фіскальної служби України задоволено частково та змінено постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року у справі № 805/3875/16-а за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Маріупольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, третя особа - Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу,поновлення на посаді, стягнення коштів. Так, абзац п`ятий резолютивної частини постанови Донецького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року додано словами наступного змісту: «з відрахуванням обов`язкових платежів та урахуванням виплачених сум при звільненні». В іншій частині зазначене рішення суду залишено без змін.

Під час вирішення адміністративної справи № 805/3875/16-а судом було, зокрема, встановлено, що ОСОБА_1 проходила службу у Державній податковій інспекції у Петровському районі м. Донецька Головного управління ДФС у Донецькій області на посаді першого заступника начальника Державної податкової інспекції у Петровському районі м. Донецька Головного управління ДФС у Донецькій області.

Також, вирішуючи питання щодо обчислення середнього заробітку, судом на підставі наданої довідки Маріупольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 13 січня 2017 року встановлено, що у лютому 2016 року ОСОБА_1 нараховано грошове забезпечення у розмірі 5355 грн. 98 коп., у березні 2016 року 5986 грн. 01 коп. Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 20 липня 2015 року № 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік» кількість робочих днів у лютому 2016 року становить 21 дні, у березні 2016 року 22 дні. Так, середньомісячна заробітна плата обчислена судом склала: 5355,98 грн. (лютий 2016 року) + 5986,01 грн. (березень 2016 року): 2 = 5671 грн.

Відповідно, середньоденна заробітна плата позивача склала 263 грн. 77 коп. (5355 грн. 98 коп. (лютий 2016 року) + 5986 грн. 01 коп. (березень 2016 року) : 43 робочі дні за два місяці (21 робочий день у лютому 2016 року та 22 робочі дні у березні 2016 року).

В силу положень частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року не доказуються при розгляді даної справи, а тому воно має преюдиційне значення.

На виконання постанов Донецького окружного адміністративного суду та Донецького апеляційного адміністративного суду у справі №805/3875/16-а, наказом Державної фіскальної служби України від 07 вересня 2018 року №1610-0 «Про виконання рішення суду та поновлення на посаді ОСОБА_1 » скасовано наказ Державної фіскальної служби України від 22 липня 2016 року № 2702-о «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Державної податкової інспекції у Петровському районі м. Донецька Головного управління ДФС у Донецькій області з 23 липня 2016 року. Крім того, згідно зазначеного наказу уповноважено начальника Головного управління ДФС у Донецькій області здійснити стосовно першого заступника начальника ДПІ у Петровському районі м. Донецька Головного управління ДФС у Донецькій області Волкової О.С. заходи щодо забезпечення її працевлаштування відповідно до вимог Закону України «Про державну службу» та Кодексу законів про працю України.

Наказом Головного управління ДФС у Донецькій області від 24 вересня 2018 року № 295-о «Про оголошення наказу ДФС України від 07.09.2018 № 1610-о «Про виконання рішення суду та поновлення на посаді ОСОБА_1 » оголошено наказ Державної фіскальної служби України від 7 вересня 2018 № 1610-о «Про виконання рішення суду та поновлення на посаді ОСОБА_1 » та визнано позивача такою, що поновлена на посаді першого заступника начальника ДПІ у Петровському районі м. Донецька Головного управління ДФС у Донецькій області з 23 липня 2016 року. Згідно зазначеного наказу судом також встановлено, що ОСОБА_1 допущено до роботи з 24 вересня 2018 року.

Згідно наказу Головного управління ДФС у Донецькій області від 02 листопада 2018 року № 374-о «Про призначення ОСОБА_1 » позивачку призначено в порядку переведення із Державної податкової інспекції у Петровському районі м. Донецька Головного управління ДФС у Донецькій області на посаду начальника Кальміуської державної податкової інспекції Маріупольського управління.

Також, наказом Головного управління ДФС у Донецькій області від 02 листопада 2018 року № 373-о було оголошено наказ ДФС України від 02 жовтня 2018 року № 1793-о «Про звільнення ОСОБА_1 » та вирішено вважати позивача такою, що звільнена з посади першого заступника начальника Державної податкової інспекції у Петровському районі м. Донецька Головного управління ДФС у Донецькій області.

На заяву позивачки від 14 листопада 2018 року щодо виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 12 квітня 2017 року по 24 вересня 2018 року, листом Маріупольська об`єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області № /8/05/19-050013 повідомила, що рішення Донецького окружного адміністративного суду було виконано в повному обсязі.

У зв`язку з затримкою виконання судового рішення, позивачка звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі та вимушеного прогулу частково задоволено та стягнуто на її користь середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 12 квітня 2017 року по 23 вересня 2018 року включно у сумі 94693 (дев`яноста чотири тисячі шістсот дев`яноста три) грн. 43 коп.

Однак, постановою Першого апеляційного адміністративного суду скасовано вказане рішення суду та у задоволенні позову відмовлено.

Враховуючи те, що постановою Першого апеляційного адміністративного суду у позову відмовлено через формальні підстави, а саме зазначення неналежного відповідача, позивачка з метою поновлення своїх прав звернулась до суду із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території.

У відповідності до частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Згідно вимог частини 2 статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Пунктом 3 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Виходячи зі змісту статей 24, 31 частини 5 статті 235 КЗпП України, негайне виконання рішення суду означає обов`язок, а не право власника, не пізніше наступного дня після проголошення судового рішення видати наказ (розпорядження) про поновлення працівника на роботі і фактично допустити його до виконання попередніх обов`язків.

Згідно вимог статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до частини 2 статті 235 зазначеного Кодексу при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Частиною 2 статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до п. 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Отже, аналіз зазначених правових норм, дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі, і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-435цс15.

У порушення наведених норм, наказ Державної фіскальної служби України №1610-0, яким позивачку було поновлено на посаді з 23 липня 2016 року на виконання постанови Донецького окружного адмінітсративного суду у справі №805/3875/16-а, було видано лише 07 вересня 2018 року, чим протиправно затримано виконання рішення суду.

Таким чином, період з 13 квітня 2017 року по 06 вересня 2018 року включно є вимушеним прогулом, за який позивачка має право на виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року була визначена середньоденна заробітна плата позивача в розмірі 263,77 грн.

Суд зазначає, що відповідно до норми тривалості робочого часу, встановленого на 2017 рік (лист Мінсоцполітики від 5 серпня 2016 року № 11535/0/14-16/13) у квітні 2017 року (з 13 квітня) 11 робочих днів, у травні та червні по 20 робочих днів, у липні 21, у серпні 22, у вересні-жовтні по 21 робочий день, у листопаді 22, у грудні 21. У січні 2018 року кількість робочих днів становила 21 день, у лютому 20, в березні 21, в квітні-червні по 20 днів, в липні-серпні по 22 та у вересні (по 06 число включно) 4 робочі дні.

Таким чином, загальна кількість днів затримки виконання судового рішення становить 349 днів, а не 359 як зазначила позивачка у позовні заяві.

Враховуючи період затримки виконання вказаної постанови суду у розмірі 349 днів, сума середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі складає 92 055 грн. 73 коп. (349 днів х 263 грн. 77 коп.).

Щодо тверджень відповідачів про неналежність Головного управління ДПС у Донецькій області як відповідача у даній справі, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось раніше, Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2019 року у справі №200/2806/19-а скасовано рішення Донецького окружного адміністративного суду яким стягнуто на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 12 квітня 2017 року по 23 вересня 2018 року включно у сумі 94693,43 грн.

Як вказано судом апеляційної інстанції у зазначеній постанові, відповідальність за можливу затримку виконання рішення суду в частині виплати позивачу сум середнього заробітку за час вимушеного прогулу несе Маріупольська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області.

Поряд з цим, згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, діяльність Маріупольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, з якою за рішенням суду у справі № 805/3875/16 стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу, припинено 12 липня 2019 року.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 296 від 28 березня 2018 року, Маріупольська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС була реорганізована шляхом приєднання як структурного підрозділу до Головного управління ДФС у Донецькій області.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби, реорганізувавши деякі територіальні органи Державної фіскальної служби України шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів ДПС. Тобто, функції Головного управління ДФС у Донецькій області перейшли до Головного управління ДПС у Донецькій області.

Крім того, відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 07 серпня 2019 року юридична особа Головне управління ДФС у Донецькій області перебуває у процесі припинення. За постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року № 537 створено Головне управління ДПС у Донецькій області.

Таким чином, суд приходить до висновку, сума середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі у розмірі 92055 грн. 73 коп. підлягає стягненню з Головного управління ДПС у Донецькій області, яке є належним відповідачем в даній справі.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість пред`явленого позову та про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 768, 40 грн. згідно квитанції № 0.0. за подання адміністративного позову з позовною вимогою немайнового характеру до Державної фіскальної служби України та у розмірі 946,94 грн. за подання адміністративного позову з позовною вимогою майнового характеру до Головного управління ДПС у Донецькій області, при цьому позивачкою визначено ціну позову 94 693,43 грн. Однак, як вже зазначалось раніше, сума середнього сума середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі складає 92 055, 73 грн. що співпадає з ціною позову.

Таким чином, судовий збір у розмірі 26, 37 грн. є надмірно сплаченим.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила.

Приймаючи до уваги, що позов задоволено частково, у порядку ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судові витрати у розмірі 768,40 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України на рахунок позивача, та у розмірі 894,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання неправомірними дії, стягнення середнього заробітку за затримку виконання судового рішення та вимушеного прогулу задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Державної фіскальної служби України в частині затримки виконання судових рішень у справі №805/3875/16-а та поновлення ОСОБА_1 на посаді.

Стягнути з Головного управління ДПС у Донецькій області (місцезнаходження: м. Маріуполь, вул. Італійська, 59, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) середній заробіток за час затримки виконання судових рішень у справі №805/3875/16-а про поновлення на роботі та вимушеного прогулу у розмірі 92 055, 73 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної слжуби (місцезнаходження: м. Київ, пл. Львівська, 8, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області (місцезнаходження: м. Маріуполь, вул. Італійська, 59, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 894 (вісімсот дев`яноста чотири) гривні 20 копійок.

Вступну та резолютивну частини рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті 20 травня 2020 року

Повний текст рішення складено 29 травня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням внесених до КАС України змін згідно з Законом України від 29 березня 2020 року № 3275 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)». Даний строк продовжується на строк дії такого карантину. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.І. Грищенко