Справа № 260/584/20
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2020-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року м. Ужгород№ 260/584/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І.

при секретарі судового засідання - Олійник В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання відмови у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку протиправною та зобов`язання призначити пенсію, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Закарпатській області), яким просить визнати відмову ГУ ПФУ в Закарпатській області у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 протиправною; зобов`язати ГУ ПФУ в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , стаж роботи для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобов`язати ГУ ПФУ в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , пенсію із зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з моменту його звернення до УПФ, а саме: з 23.09.2019 року.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 23.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Хустського об`єднаного управління Пенсійного фонду України для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". До поданої заяви ним було надано перелік усіх документів, які підтверджували стаж роботи та період виконання ним роботи пов`язаної з ліквідацією аварії на ЧАЕС у 1986 році. Документи, які були надані позивачем, на його думку, дають йому підстави для призначення пенсії у зв`язку із зниженням пенсійного віку. Однак, відповідно до рішення про відмову у призначенні пенсії № 42 від 23.12.2019 року комісією по розгляду питань, пов`язаних з призначенням (перерахунку) та виплатою пенсій Хустським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України встановлено, що нібито заявником не представлено документів, які б підтверджували факт виконання робіт безпосередньо в зоні відчуження з чітким визначенням періоду виконання таких робіт, населеного пункту чи об`єкту, де виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Крім того, ще однією з причин відмови у призначенні пенсії стало те, що нібито у позивача відсутній страховий стаж для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, оскільки відповідачем зараховано не весь стаж роботи ОСОБА_1 згідно даних трудової книжки, незважаючи на те, що нормами статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Внаслідок цього, позивач убуло відмовлено у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З даним висновком відповідача позивач не погоджується, зокрема, з огляду на те, що закон пов`язує надання пенсії із зниженням пенсійного віку - із працею у зоні відчуження, та в даному випадку, вказаний факт підтверджено рішенням Хустського районного суду від 21.06.2019 року та посвідченням учасника ліквідації аварії на ЧАЕС, що дає право позивачу на зменшення пенсійного віку на 10 років.

Крім того, на думку позивача, необгрунтованою є позиція відповідача щодо відсутності необхідного страхового стажу, оскільки, згідно з записами у трудовій книжці ОСОБА_1 на день звернення до УПФ щодо призначення пенсії, його загальний стаж роботи становив 16 років 6 місяців і 14 днів.

Ухвалою судді від 16.03.2020 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 06.04.2020 року продовжено відповідачеві ГУ ПФУ в Закарпатській області строк для подання відзиву на позовну заяву, в зв`язку з чим, розгляд адміністративної справи відкладено.

13.04.2020 року до суду надано відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, згідно якого, не погоджується із доводами, викладеними в позовній заяві ОСОБА_1 , з огляду на наступне. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 23.12.2019 року позивачеві відмовлено у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки, хоч рішенням Хустського районного суду встановлено факт перебування ОСОБА_1 на роботах по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС під час проходження військової служби з 22.07.1986 року по 22.11.1986 року, однак, архівна довідка видана галузевим державним архівом Міністерства оборони України за № 24248/1 від 28.11.2013 року не містить відомостей, які підтверджують факт виконання робіт безпосередньо в зоні відчуження з чітким визначенням періоду виконання таких робіт, населеного пункту чи об`єкту, де виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. При цьому, на день звернення позивача за призначенням пенсії стаж його роботи відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 10 років 2 місяці 22 дні. До стажу роботи ОСОБА_1 зараховані такі періоди роботи: з 01.09.1982 року по 17.07.1985 року навчання в Хустському СПТУ-10 підтверджується довідкою Хустського професійного ліцею; з 24.10.1985 року по 21.06.1986 року строкова військова служба підтверджується військовим квитком; з 22.07.1986 року по 22.11.1986 року ліквідатор на ЧАЕС підтверджується рішенням суду; з 25.11.1986 року по 02.12.1987 року строкова військова служба підтверджується військовим квитком; з 27.11.1990 року по 28.02.1991 року робота в Прейльській МСО; з 07.05.1991 року по 02.06.1992 року робота в Хустському "ПБО ТИСА"; з 01.02.1993 року по 01.03.1995 року робота в Краснопільському держлісгоспі; з 07.12.1999 року по 01.03.1995 року робота в ОАО "Питовський лісокомбінат" дані періоди підтверджуються записами у трудовій книжці. До стажу не зарахований період з 02.01.2002 року по 31.03.2007 року в ПП "Грига", так як, даний період не був підтверджений управлінням Пенсійного фонду Російської Федерації, запит до якого надсилався Хустським відділом обслуговування громадян, про здійснення перевірки достовірності видачі довідок про стаж роботи та заробітну плату.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 23.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Хустського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Відділом з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Закарпатській області розглянуто подані ОСОБА_1 документи для призначення пенсії за віком, а саме: заява № 2161 від 23.09.2019 року, трудова книжка НОМЕР_1 від 30.11.1991 року, військовий квиток НОМЕР_2 від 01.10.1985 року, довідка про заробітну плату з Російської Федерації б/н, архівна довідка (копія раніше виданої архівної довідки № 24248 від 28.11.2013 року), архівна довідка Міноборони України (копія раніше виданої архівної довідки № 24248/1 від 28.11.2019 року), посвідчення громадянина, який проживає на території гірського населеного пункту № НОМЕР_3 від 23.09.2019 року, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році № 212129 від 25.07.2019 року, довідка від ПП ОСОБА_2 від 19.09.2019 року б/н, довідка про навчання № 276 від 09.08.2019 року, Рішення суду від 22.07.2019 року.

За результатом розглянутих документів, прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 42 від 23.12.2019 року, підставою чого стало, те, що обчислений по матеріалам справи стаж роботи становить 10 років 2 місяці 22 днів. Одночасно зазначено про неможливість зарахувати період роботи в ПП ОСОБА_2 з 02.01.2002 року по 31.03.2007 року на посаді тракториста, оскільки згідно довідки з Російської Федерації № 6529 від 09.10.2019 року на індивідуальному особовому рахунку застрахованої особи за вказаний період роботи дані відсутні.

А також, архівна довідка видана Міністерством оборони України не містить відомостей, які підтверджують факт виконання робіт безпосередньо в зоні відчуження з чітким визначенням періоду виконання таких робіт, населеного пункту чи об`єкту, де виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Не погодившись із відмовою відповідача у зарахуванні стажу роботи для призначення пенсії, та, як наслідок, відмови у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами суд виходить з того, що соціальний захист гарантований кожному громадянину України Конституцією України (ст. 46) і не може бути ніким обмежений. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-ІV (далі - Закон 1058).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону 1058, законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною 1 ст. 9 Закону 1058 передбачено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

При цьому, п. 13 розділу XV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону 1058 встановлено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та цього Закону призначається одна пенсія за її вибором.

Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року № 796-ХІІ (далі Закон 796) визначені основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Статтею 10 Закону 796 передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Відповідно до ст. 55 Закону 796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону 1058.

Так, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, мають право на пільгову пенсію із зменшенням пенсійного віку на 10 років, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів - на 8 років, а учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів, мають право на пільгову пенсію із зменшенням пенсійного віку на 5 років.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії рішення Хустського районного суду від 21.06.2019 року у справі № 309/289/19 за заявою ОСОБА_1 , встановлено факт перебування гр. ОСОБА_1 на роботах по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС під час проходження військової служби у населених пунктах зони відчуження в період з 22.07.1986 року по 22.11.1986 року, що також підтверджується записами у військовому квитку серії НОМЕР_2 .

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд бере до уваги та вважає доведеними обставини, встановлені рішенням Хустського районного суду від 21.06.2019 року у справі № 309/289/19.

Постановою правління ПФУ затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), яким визначено, що документами, які засвідчують особливий статус особи є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм ст. 55 Закону 796).

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження.

Водночас законодавець встановив перелік документів, що підтверджують участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який не обмежується лише довідкою форми № 122, а навпаки такий факт може бути підтверджений будь-якими первинними документами.

Згідно ст. 65 Закону 796 документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року № 51 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок № 51), яким визначено, зокрема, правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, коло осіб, яким вони видаються.

За п. 5 Порядку № 51, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня 1986 року до 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 1 до 14, у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або на їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році, видаються відповідні посвідчення зеленого кольору, серія А.

Згідно із ч. 1 ст. 15 Закону 796 підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

В свою чергу, довідки про період проживання, роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення є лише підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З аналізу вказаних вище законодавчих норм убачається, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом 796, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". При цьому, довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 року у справі № 205/8713/16-а.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується рішенням суду, посвідченням серії НОМЕР_4 , військовим квитком, архівною довідкою Міноборони України № 24248/1 від 28.11.2019 року, з липня 1986 року по листопад 1986 року у зв`язку з проходженням військової служби він перебував безпосередньо у зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а тому, має право на пільгову пенсію із зменшенням пенсійного віку на 10 років.

Що стосується неможливості зарахувати період роботи в ПП ОСОБА_2 з 02.01.2002 року по 31.03.2007 року на посаді тракториста, оскільки згідно довідки з Російської Федерації № 6529 від 09.10.2019 року на індивідуальному особовому рахунку застрахованої особи за вказаний період роботи дані відсутні, суд зазначає наступне.

Статтею 49 Закону 796 визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови призначення пенсії за віком встановлено ст. 26 Закону 1058, зокрема, ч. 1 якої, визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 років, 25 років з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року. Починаючи з 01.01.2019 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 26 років.

Відповідно до абз. 1 ст. 55 Закону 796, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що необхідними умовами для виникнення у позивача права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до абз.2 п.2 ч.1 ст. 55 Закону 796 та із врахуванням ст.26 Закону 1058 при призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на момент досягнення особою пенсійного віку (60 років) необхідний страховий стаж, який повинен становити не менше 15 років.

При цьому, як вбачається із матеріалів пенсійної справи, при здійсненні розрахунку страхового стажу для призначення пенсії, відповідачем, до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано 10 років 2 місяці 22 дні, та не зараховано період роботи в ПП ОСОБА_2 з 02.01.2002 року по 31.03.2007 року на посаді тракториста, оскільки згідно довідки з Російської Федерації № 6529 від 09.10.2019 року на індивідуальному особовому рахунку застрахованої особи за вказаний період роботи дані відсутні.

Відповідно до положень ч.ч. 2, 4 ст. 24 Закону 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до 01.01.2004 - на підставі документів та порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Постановою Кабінету Міністрів України N 637 від 12.08.1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі також - Порядок №637).

Відповідно до п.3 зазначеного Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 року затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Згідно пункту 1.1. цієї Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (п.п.2.2 Інструкції).

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт 2.3 Інструкції).

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункт 2.4. Інструкції).

Окрім того, відповідно до вимог пункту 2.10 цієї Інструкції зазначено, що у розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за таким-то недійсний".

Судом досліджено записи трудової книжки позивача, та згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 30.11.1991 року: запис № 1 ОСОБА_1 27.11.1990 року прийнято на роботу тимчасово, на час лісозаготівельних робіт, лісорубом; запис № 2 від 28.02.2000 року ОСОБА_1 звільнено з роботи у зв`язку із закінченням строку трудового договору; запис № 3 ОСОБА_1 07.05.1991 року прийнятий на роботу "каменщиком" В Хустське проектно-будівельне об`єднання "Тиса" та 02.06.1992 року звільнений у зв`язку із закінченням строку трудового договору (запис № 4); 01.02.1993 року прийнятий лісорубом до Краснопільського держлісгоспу (запис № 5); 01.03.1995 року звільнений з роботи за власним бажанням (запис № 6); 07.12.1999 року прийнятий лісорубом в ОАО "Пестовский лесокомбинат" (запис № 7); 03.03.2001 року звільнений з роботи у зв`язку із закінченням строку трудового договору (запис № 8); 02.01.2002 року прийнятий на роботу трактористом в ПП ОСОБА_3 (запис № 9); 31.03.2007 року звільнений з роботи за власним бажанням (запис № 10).

Записи в трудовій книжці щодо спірного періоду зроблені з урахуванням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників що затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року за № 58.

Трудова книжка щодо вказаного періоду виправлень не містить.

Згідно із ст. 24 Закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж (з 01.01.2004) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004) - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Доказів того, що в трудовій книжці позивача містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу, відповідачем не надано.

За таких обставин, трудовою книжкою підтверджується, що позивач має право на включення періоду роботи у Відкритому акціонерному товаристві Агропромислова група "Закарпатський сад": січень 2000 року, грудень 2000 року, січень 2001 року, грудень 2001 року, січень 2002 року, грудень 2002 року до страхового стажу.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами у справі є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, враховуючи принципи адміністративного судочинства та з огляду на положення ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок доказування покладається в даному випадку на відповідача. Відповідачем не доведено правомірності дій щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи у ПП ОСОБА_4 з 02.01.2002 року по 31.03.2007 року, відтак, вимоги позову про визнання таких дій протиправними та зобов`язання зарахувати вказані періоди до страхового стажу відповідають вимогам законодавства та встановленими судом обставинам справи, що підтверджені належними та допустимими доказами, в зв`язку з чим позов в цій частині підлягає до задоволення.

Крім того, враховуючи зобов`язання відповідача зарахувати позивачу спірний період роботи, в зв`язку з чим, наявність у нього необхідного страхового стажу та підстав для зменшення пенсійного віку на 10 років, суд дійшов висновку про протиправність відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ОСОБА_1 , та, як наслідок, необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсію із зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з дати звернення за призначенням пенсії 23.09.2019 року.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4 ) про визнання відмови у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку протиправною та зобов`язання призначити пенсію - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 23.12.2019 року № 42.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 страховий стаж роботи у ПП ОСОБА_4 з 02.01.2002 року по 31.03.2007 року для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсію із зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 23.09.2019 року.

5. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 КАС України, та може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя С.І. Рейті