Справа № 640/21532/19
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2020-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Земляної Г.В., Глущенко Я.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ДІТРЕЙД" до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД ДІТРЕЙД" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва, з позовом до до Головного управління ДПС у Чернігівській області в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ в.о. начальника Головного управління ДПС у Чернігівській області № 407 від 04.11.2019 «Про проведення фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ДІТРЕИД».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ГУ ДПС у Чернігівській області, відповідно до пп.19-1.1.4 п.19-1.1 ст.19-1, пп.20.1.8, пп.20.1.9, пп.20.1.10, пп.20.1.11, пп.20.1.12, пп.20.1.13 п.20.1 ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, п.80.1, п.80.6, п.80.8 ст.80, пп. 80.2.2 п.80.2 ст.80, п.82.3 ст.82 Податкового кодексу України, ст.16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», видано наказ № 407 від 04.11.2019 «Про проведення фактичної перевірки», яким призначено проведення фактичної перевірки суб`єкта господарювання тривалістю 10 діб, з 05.11.2019.

З оскаржуваного наказу вбачається, що перевірка проводиться з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань виробництва та обігу підакцизних товарів, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с.Новий Білоус, вул.Квітнева, 17 (літ.»Б-1» прим.13-21).

На підставі оскаржуваного наказу відповідачем здійснено виїзд за вказаною адресою.

Однак, позивачем відмовлено відповідачу у допуску до проведення фактичної перевірки у зв`язку з тим, що оскаржуваний наказ є необґрунтованим, безпідставним та прийнятим всупереч вимогам діючого податкового законодавства України.

Вважаючи оскаржуваний наказ щодо перевірки ТОВ «ТД Дітрейд» за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с.Новий Білоус, вул.Квітнева, 17 (літ.»Б-1» прим.13-21) протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ГУ ДПС у Чернігівській області не доведено наявність підстав, у контексті розуміння п.п. 80.2.2, п. 8.2 статті 80 ПК України, для проведення фактичної перевірки позивача, а отже зазначені обставини зумовлюють висновок про те, що спірний наказ не відповідає положенням ПК України щодо його змісту, що додатково свідчить про наявність підстав для його скасування, в частині що стосується позивача.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Статтею 80 ПК України регламентовано порядок проведення фактичної перевірки, пункт 80.1 якої визначає, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

За змістом підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Отже, виходячи з викладеного, отримання в установленому законодавством порядку інформації від державного органу, яка свідчить про можливі (імовірні) порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи, має наслідком ініціювання цим органом фактичної перевірки.

Відповідно до пункту 80.5 статті 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Відповідно до пункту 86.5 статті 86 ПК України у разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції. У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.

Листом від 30 жовтня 2019 року за № 4041/7/99-00-04-01-02-17 Держана податкова служба України надала інформацію та зазначила, що: «ТОВ "ТД ДІТРЕЙД" надаються послуги по зберіганню алкогольних напоїв, які належать іншим підприємствам, діяльність яких пов'язана з оптовим продажем підакцизних товарів. З метою недопущення порушень у сфері обігу підакцизних товарів, запобігання незаконному обігу алкогольної продукції, упередження можливих втрат бюджету по сплаті акцизного податку, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, зобов'язую вжити заходів щодо проведення фактичної перевірки ТОВ "ТД ДІТРЕЙД" за такими місцями провадження госпорадської діяльності: Чернігівська обл., Чернігівський р-н, с. Новий Білоус, вул.. Квітнева, 17 (літ. «Б-1» прим. №13-21)».

Отже, підставою для призначення фактичної перевірки позивача слугував вищезазначений лист ДПС України направлена на адресу Головного управління ДПС у Чернігівській області.

Як зазначалося вище, отримання в установленому законодавством порядку інформації від державного органу, яка свідчить про можливі (імовірні) порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи, має наслідком ініціювання цим органом фактичної перевірки.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.10.2019 року у справі № 810/4143/18.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що видаючи наказ про проведення перевірки контролюючий орган діяв не у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі частково спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ДІТРЕЙД" до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказу - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Земляна Г.В.

Суддя Глущенко Я.Б.