Справа № 560/2519/20
Суддя: Михайлов О.О.
Дата ухвалення: 2020-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2519/20
УХВАЛА

11 червня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Михайлова О.О.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання рішень, дій, бездіяльності протиправними, визнання необгрунтованою та незаконною постанови, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Хмельницького окружного адміністративного суду перебуває справа №560/2519/20 за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання рішень, дій, бездіяльності протиправними, визнання необгрунтованою та незаконною постанови, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року головуючим суддею по справі визначено суддю Лабань Г.В.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 3 червня 2020 року.

У зв`язку із перебуванням судді Лабань Г.В. у відпустці, розгляд справи перенесено на 11 червня 2020 року.

28 травня 2020 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява через систему "Електронной суд" про відвід головуючого судді Лабань Г.В.

Ухвалою від 11 червня 2020 визнано необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Лабань Г.В., зупинено провадження у справі № 560/2519/20 та передано її для вирішення питання про відвід судді відповідно до порядку, визначеного ст. 31 КАС України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 11 червня 2020 року для розгляду заяви про відвід визначено суддю Михайлова О.О.

Перевіривши матеріали справи та доводи заяви про відвід судді, необхідно зазначити наступне.

Згідно частини 1 статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

В заяві про відвід судді Лабань Г.В. позивач вказує на те, що керуючись нормами ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України нею заявляється категорична недовіра судді Лабань Г.В., зазначена недовіра обґрунтовується позивачем незгодою із ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року у справі №560/2519/20 та рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року у справі 560/3070/19.

Також, враховуючи висновки, зазначені в рішенні ЄСПЛ у справі "П`єрсак проти Бельгії", яке мало визначальний вплив на формування усієї практики ЄСПЛ у сфері визначення критеріїв неупередженості та безсторонності суду, в якому суд вперше розмежував суб`єктивний та об`єктивний підходи до безсторонності, вказав на можливість її перевірки різними способами, з огляду на яку ОСОБА_1 наполягає на її праві на відвід судді Лабань Г.В. У абз. 1 п. 30 вищевказаного рішення зазначено, що суб`єктивний підхід - відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, об`єктивний підхід - визначає чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього, став широко цитованим і дав підстави для подальшого розвитку принципу безсторонності суду в практиці ЄСПЛ.

У справі ЄСПЛ "Білуха проти України" Європейський Суд визнав, що особа не отримала справедливого судового захисту, бо національний суд проігнорував скарги про протиправні дії судді і не задовольнив заяву про відвід.

Тому, суддя не має жодного права нехтувати заявою про відвід й вчиняти насильницьке судочинство, адже за тлумаченням Європейського Суду особа сама, своїм внутрішнім станом та відчуттями, має відчувати довіру до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно з ч. 3 ст. 39 Кодексу адміністративного судочинства України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим.

Позивач у заяві про відвід судді посилається на наявність упередженості та категоричної недовіри судді, яка встановлена нею за суб`єктивним та об`єктивним критерієм. При цьому, необхідно звернути увагу, що у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (пункті 45-50 рішення ЄСПЛ у справі "Морель проти Франції"; пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі "Пескадор Валеро проти Іспанії") або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (пункт 40 рішення ЄСПЛ у справі "Лука проти Румунії"), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (пункт 44 рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії"; пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі "Пабла Кю проти Фінляндії"; пункт 96 рішення ЄСПЛ у справі "Мікалефф проти Мальти").

Суд вважає, що наведені у заяві обставини та доводи ОСОБА_1 щодо упередженості судді Лабань Г.В. та наявністю у неї категоричної недовіри судді є необґрунтованими, оскільки будь яких доказів, які б підтверджували упередженість судді Лабань Г.В. при розгляді справи з матеріалів справи та доводів заяви про відвід не встановлено.

Положеннями ч. 3 ст. 39 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Таким чином, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Суд вважає, що доводи заявника щодо дій судді Лабань Г.В. під час розгляду даної справи мають суб`єктивний характер та зводяться до незгоди з постановленою ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року у справі №560/2519/20 та рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року у справі 560/3070/19, що за приписами ч. 4 ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України не може слугувати підставою для відводу судді.

Інших підстав, передбачених ст.ст. 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України, які б унеможливлювали участь у розгляді справи судді Лабань Г.В. і викликали необхідність у її відводі, судом не встановлено.

Зважаючи на викладені обставини, суд дійшов висновку про те, що заява ОСОБА_1 про відвід судді Лабань Г.В. є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 39, 40, 41, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Лабань Г.В. у справі №560/2519/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддя О.О. Михайлов