Справа № 826/4108/17
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2020-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2020 року м. Київ № 826/4108/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства "СВС-Дніпро"
доОфісу великих платників податків Державної фіскальної служби
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.12.2016 № ,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "СВС-Дніпро" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.12.2016 № .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки позивач фактично не отримував пальне і в подальшому його не реалізовував, а здійснював операції з купівлі карток на пальне та подальшому реалізацію цих карток, продаж яких здійснювався в безготівковій формі, такі операції не можуть вважатися реалізацією підакцизних товарів, як наслідок позивач, не повинен був реєструватися платником акцизного податку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.03.2017 відкрито провадження в адміністративній справі №826/4108/17.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 23.03.2017 закінчено підготовче провадження та призначено справу №826/4108/17 до судового розгляду в судовому засіданні.

Представник відповідача, заперечував проти заявлених позивачем вимог та просив залишити їх без задоволення. В обґрунтування позиції відповідача щодо необґрунтованості позовних вимог представник останнього у відзиві на позов зазначила, що оскаржуване рішення прийнято правомірно, на підставі зроблених за результатами перевірки позивача висновків. Під час перевірки контролюючим органом встановлено, що позивач фактично займається реалізацією пального на підставі договорів поставки, а тому є платником акцизного податку. Позивач здійснював операції з реалізації пального без реєстрації платником акцизного податку у порядку, передбаченому Податковим кодексом України, чим порушив вимоги підпункту 212.1.15 пункту 212.1, підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 Податкового кодексу України.

В судовому засіданні 13.11.2017 суд ухвалив перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 10 частини першої Розділу Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

У період з 09.12.2016 по 18.12.2016 посадовими особами Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на підставі наказу від 08.12.2016 №1051, проведено перевірку Приватного акціонерного товариства "СВС-Дніпро" з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині здійснення операцій з реалізації пального без реєстрації платником акцизного податку, за результатами якої 19.12.2016 складено акт №0170/28/10/42-06/00132807 (далі - Акт перевірки).

Згідно з висновками акту перевірки контролюючим органом встановлено порушення позивачем підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 Податкового кодексу України.

На підставі акту перевірки від 30.12.2016 відповідачем складено оскаржуване податкове повідомлення-рішення № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 682 705,00 грн.

За результатами адміністративного (досудового) оскарження висновки акту перевірки та податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Не погоджуючись із правомірністю складання податкового повідомлення-рішення від 30.12.2016 № позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

З матеріалів справи, вбачається, що 13.04.2016 Приватним акціонерним товариством (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НАФТОТРЕЙД РЕСУРС" (постачальник) було укладено договір №1218/08, згідно з умовами якого Постачальник приймає на себе зобов`язання передати Покупцю у власність Товари, а Покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказаний товар.

Згідно з Договору поставки нафтопродуктів оптовими партіями №1218/08 від 13.04.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю "НАФТОТРЕЙД РЕСУРС" (постачальник) в особі представника Бойка Сергія Леонідовича, що діє на підставі доручення від 25.01.2016 № 21/6 з позивачем (покупець) в особі директора Кравченка М.В., що діє на підставі статуту зобов`язується прийняти Товар від Постачальника та оплатити його вартість на умовах Договору. Відповідно до умов Договору Постачальник зобов`язується зберігати придбаний Покупцем у Постачальника Товар протягом строку та на умовах, передбачених Договором.

Товар згідно даного Договору постачається Постачальнику Покупцю партіями. Під партією Товару розуміється кількість та асортимент Товару, визначеній в окремій накладній на Товар. Товар постачається Покупцю для виробничого споживання. Якість Товару повинна відповідати вимогам ДСТУ, ГСТУ, ТУУ та іншим нормативним документам.

Ціна на одиницю виміру кількості Товару встановлюється за погодженням Сторін у видаткових накладних на Товар. До ціни Товару входить також вартість зберігання Товару постачальником на умовах, передбачених Договором та протягом строку дії картон на пальне.

Після погодження сторонами асортименту, кількості та ціни Товару (товарної партії) Постачальник надає за видатковою накладною Покупцю картку(и) на пальне "WOG" встановленої форми відповідного номіналу. Картка на пальне виготовлюється на паперовому носії, глянцевому паперовому носії, заламінованого плівкою, пластиковому носії. Містить емблему товарної марки "WOG", вказівку на вид (марку) Товару та номінал. На картку нанесено штрих-код, голографічне зображення та інші ступені захисту. Передача Покупцю карток на пальне "WOG" здійснюється за місцезнаходженням офісу Постачальника уповноваженій особі Покупця. Факт передачі карток на пальне від Постачальника Покупцю підтверджується підписанням Сторонами видаткової накладної на Товар. Право власності на Товар переходить до Покупця з моменту підписання Сторонами видаткової накладної на Товар.

Товар вважається переданим на зберігання Покупцем Постачальнику з дати підписання Сторонами відповідної видаткової накладної на Товар. Товар повертається (видається) Покупцю зі зберігання лише на підставі та в обмін на картку на пальне. Картка на пальне є товарно-розпорядчим документом на Товар, на підставі якого здійснюється видача (повернення) Товару за місцем його зберігання (АЗС). Картка на пальне не є розрахунковим чи платіжним засобом. Для отримання Товару зі зберігання необхідно пред`явити оператору АЗС картку на пальне.

Приймання Товару здійснюється в момент завантаження у наданий Покупцем транспорт.

Розрахунки між Сторонами здійснюється у національній валюті - гривнях.

Договір набуває сили з моменту його підписання і діє до 31.12.2016, а в частині повернення розрахунків - до їх повного виконання Сторонами.

Відповідно до зазначеного договору передача позивачем карток на пальне підтверджується підписанням Сторонами видаткової накладної на Товар (нафтопродукти). Перехід права власності на нафтопродукти відбувається не в момент фактичного відвантаження (заправки Постачальником автомобільного транспорту) пред`явнику картки на пальне, а відповідно до Договору - в момент підписання Сторонами видаткової накладної на нафтопродукти.

Як свідчать матеріали справи, позивач згідно з податковими та видатковими накладними придбав у Товариством з обмеженою відповідальністю "НАФТОТРЕЙД РЕСУРС" нафтопродукти (бензин, дизельне паливо) в кількості 34 500 л. на загальну суму 682 705,00 грн. Отримання зазначеної кількості нафтопродуктів підтверджується даними бухгалтерського обліку. До видаткових накладних видавався реєстр карток на пальне на загальну кількість 34 500 л. Розрахунки за нафтопродукти здійснювалось в безготівковій формі.

У подальшому позивач здійснив реалізацію раніше закуплених нафтопродуктів в тій же кількості - 34 500 л. на суму - 682 705, 00 грн. в адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВСЬКА ЕНЕРГЕТИЧНА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ". Така реалізація підтверджується рахунками фактурами, видатковими накладними, до яких додано реєстр карток на пальне в кількості 34 502 л., платіжними дорученнями на оплату пального.

З наведеного судом вбачається, що позивач здійснював господарські операції, які змінювали активи товариства шляхом оприбуткування (списання) на/з рахунках (ів) бухгалтерського обліку пального, передбачали передачу права власності на пальне. Отже, такі операції підпадають під визначення "реалізація пального", наведеного у абзаці 2 підпункту 14.1.212 пункту14.1 статті 14 Податковим кодексом України.

Наведені докази спростовують пояснення позивача про те, що він здійснював посередницькі операції зведені до купівлі-продажу скетч-карток (бланків-дозволів) без фактичного відчуження пального.

Реалізація пального для цілей розділу VI Кодексу - це будь-які операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів купівлі-продажу, міни, поставки, дарування, комісії, доручення (в тому числі передача на комісійну/довірчу реалізацію), поруки, інших господарських та цивільно-правових договорів або за рішенням суду, іншого компетентного державного органу чи органу місцевого самоврядування за плату (компенсацію) або без такої, які передбачають перехід права власності або права розпорядження, а також передачу (відпуск, відвантаження) пального на підставі договорів про виробництво із сировини замовника. Не вважаються реалізацією пального операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів зберігання (абзац 2 підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Тому, суб`єкт господарської діяльності, який здійснюватиме будь-які операції, визначені підпункту 14.1.212 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України, є особою, яка реалізує пальне, і відповідно до підпункту 212.1.15 пункту 212.1 статті 212 Кодексу є платником акцизного податку.

Згідно з підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 Податковим кодексом України, особи, які здійснюватимуть реалізацію пального, підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, місцем проживання фізичних осіб - підприємців до початку здійснення реалізації пального.

Реєстрація платника податку здійснюється на підставі подання особою не пізніше ніж за три робочі дні до початку здійснення реалізації пального заяви, форма якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників акцизного податку з реалізації пального, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками акцизного податку.

Відповідно до даних Єдиного реєстру акцизних накладних (системи електронного адміністрування пального) позивач платником акцизного податку не зареєстрований.

Згідно з пункту 117.3 статті 117 Податкового кодексу України, здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у розмірі 100 відсотків вартості реалізованого пального.

Метою здійснення реєстрації платником акцизного податку є контроль за обігом підакцизного товару - пального, та виявлення об`єкта оподаткування акцизним податком, а тому законодавець визначив, що обов`язковій реєстрації підлягають особи (платники податку) лише за однієї умови - такі особи планують здійснювати операції з реалізації пального, інші ж умови (обставини), зокрема такі як фактичне отримання пального і його фізичний відпуск кінцевим споживачам, тобто рух пального через суб`єкта господарювання, наявність АЗС тощо, не є умовами такої реєстрації, такі обставини мають значення для оподаткування акцизним податком.

Отже, особа (платник податку), яка планує здійснювати будь-які операції з пальним на митній території України, які визначені в абзаці 2 підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, має до початку здійснення таких операцій зареєструватися платником акцизного податку з реалізації пального та в подальшому складати акцизні накладні на обсяги реалізації.

Таким чином, оскільки, як встановлено вище, позивачем реалізовувалось пальне без реєстрації платником акцизного податку, правомірною є викладена в акті податкової перевірки позивача позиція Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо порушення Публічним акціонерним товариством "СВС-Дніпро" наведених вимог податкового законодавства.

Крім того, метою здійснення реєстрації платником акцизного податку є контроль за обігом підакцизного товару - пального, та виявлення об`єкта оподаткування акцизним податком, а тому законодавець визначив, що обов`язковій реєстрації підлягають особи (платники податку) лише за однієї умови - такі особи планують здійснювати операції з реалізації пального, інші ж умови (обставини), зокрема такі як фактичне отримання пального і його фізичний відпуск кінцевим споживачам, тобто рух пального через суб`єкта господарювання, наявність АЗС тощо, не є умовами такої реєстрації, такі обставини мають значення для оподаткування акцизним податком.

Необхідно зазначити, що з метою посилення контролю за обігом підакцизного товару з 01.03.2016 набрали чинності і зміни до Податкового кодексу України внесені Законом України від 24.12.2015 № 909-VII у частині запровадження акцизних накладних при реалізації пального, єдиного реєстру акцизних накладних та системи електронного адміністрування реалізації пального (статті 231, 232 Податкового кодексу України).

Так, зокрема пункт 213.1 доповнено підпунктом 213.1.12 яким визначено, що об`єктом оподаткування акцизним податком є операції з реалізації будь-яких обсягів пального понад обсяги, що: отримані від інших платників акцизного податку, що підтверджені зареєстрованими акцизними накладними в Єдиному реєстрі акцизних накладних; ввезені (імпортовані) на митну територію України, що засвідчені належно оформленою митною декларацією; вироблені в Україні, реалізація яких є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 213.1.1 цього пункту, що підтверджені зареєстрованими акцизними накладними в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

Таким чином, облік отриманого та витраченого (реалізованого) пального має вестись з метою виявлення об`єкта оподаткування акцизним податком, а саме: обсягів перевищення витраченого (реалізованого) пального над отриманим. При цьому якщо обсяги реалізованого (витраченого) пального не перевищують обсяги отриманого пального від інших платників акцизного податку, за які сплачено акцизний податок, то у платника податків не виникатиме і об`єкта оподаткування відповідно до пп. 213.1.12 п. 213.1 ст. 213 Кодексу.

Проте такий облік можливий лише за умови реєстрації суб`єкта господарювання платником акцизного податку.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 13.03.2018 №№815/2461/17 адміністративне провадження №К/9901/1668/17.

Беручи до уваги все наведене вище, оскаржуване податкове повідомлення-рішення вбачається обґрунтованим, а отже таким, що не підлягає скасуванню в судовому порядку.

Відповідно до статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, під час прийняття постанови суд вирішує наступні питання, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів та висновків експертів.

Згідно положень статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.