Справа № 200/4972/20-а
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2020-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

15 червня 2020 р. Справа №200/4972/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Тарасенко І,М., ознайомившись з позовною заявою приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» до Азовської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення від 21.05.2019 року № UA 700050/2019/000045/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Азовської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення від 21.05.2019 року № UA 700050/2019/000045/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації.

Ухвалою суду від 25 травня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Суд ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї документами, встановив, що позовна заява подана без додержання вимог, встановлених ч. 3 ст. 161 КАС України, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, у місячному розмірі станом на 1 січня 2020 року становить 2102,00 грн.

За змістом позовної заяви позивач просить визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації та визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів.

Звертаючись до положень Митного кодексу України (далі МК України) при визначенні ціни позову у справах щодо оскарження рішень про коригування митної вартості товарів, слід враховувати наступне.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МК України).

Стаття 50 МК України визначає цілі використання відомостей про митну вартість товарів, а саме для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Відповідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Одним із обов`язків декларанта у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, є сплата митних платежів або забезпечення їх сплати відповідно до розділу X цього Кодексу (підпункт 4 частини першої статті 266 МК України).

Пунктом 1 частини першої статті 279 МК України встановлено, що базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, є, зокрема для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, - митна вартість товарів.

Відповідно до підпункту «в» пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України.

Базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів (частина перша пункту 190.1 статті 190 МК України).

З аналізу наведених правових норм слідує, що митна вартість товару для декларанта є базою оподаткування податком на додану вартість та митними платежами. При цьому на митні органи, з метою виконання та досягнення митних цілей, покладено функціональні обов`язки з контролю за правильністю визначення платником митної вартості товарів. Якщо за наслідками такого контролю встановлено, що митна вартість визначена не правильно, орган доходів і зборів приймає рішення про коригування митної вартості, внаслідок прийняття якого пропорційно змінюється і розмір належних до сплати митних платежів та податку на додану вартість.

Таким чином, сама по собі визначена у рішенні контролюючого органу митна вартість товару безпосередньо не впливає на майновий стан декларанта. Майновий інтерес для нього складає той розмір митних платежів та інших податків, який він має доплатити порівняно з розміром таких платежів, визначених на підставі заявленої ним митної вартості товарів при декларуванні.

Отже, при оскарженні рішення про коригування митної вартості товарів ціною позову у розумінні підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» є різниця митних платежів, що підлягали сплаті із врахуванням митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні.

Аналогічний правовій висновок у подібних правовідносинах викладений у постанові Верхового суду від 16 березня 2020 року у справі № 1.380.2019.001962.

Як вбачається зі спірного рішення, різниця між розрахованою декларантом митною вартістю товару та скоригованою складає 76708,32 EUR.

Станом на 16 травня 2020 року (дата подачі позовної заяви) офіційний курс EUR становив 28,7869 грн. на 1 євро. Таким чином, скоригована вартість товару складає 2208194,74 грн., а отже за подання до адміністративного суду позову з майновими вимогами на суму 2208194,74 грн., позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 21020,00 грн.

Також, позивачем заявлені вимоги про визнання протиправними та скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що є вимогами немайнового характеру, однак враховуючи те, що позивачем сплачено судовий збір за позову вимогу немайнового характеру у розмірі 2102 грн., загальна сума судового збору, що підлягає сплаті складає 21020 грн.

Крім того, зі змісту позовних вимог вбачається, що предметом спірних правовідносин є правомірність дій митниці по коригуванню митної вартості товару, ввезеного позивачем на митну територію України в митному режимі «Імпорт» за МД № 700050/2019/002941 від 21.05.2019 року та винесення митницею рішення про коригування митної вартості товару № UA700050/2019/000045/2 від 21.05.2019 року, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA700050/2019/00058 від 21.05.2019 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З гідно з пунктом 19 частини 1 статті 4 КАС України, індивідуальний акт акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративний послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Частиною 4 статті 122 КАС України, передбачені процесуальні строки на випадок застосування процедури досудового врегулювання спору. Зокрема, якщо Законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або Законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що процедура врегулювання спору в спірному випадку позивачем не застосовувалась.

Отже, суд приходить до висновку, що використання позивачем права гарантійних зобов`язань не надає йому права та можливості обраховувати процесуальний строк починаючи з 08.08.2019 року (дата листа митниці № 5595/10/05-70-66-01), оскільки предметом оскарження даного спору є саме рішення про коригування МВ та Картка відмови. Саме вказані акти індивідуальної дії спричинили юридичні наслідки для позивача у формі сплати митних платежів за скоригованою митною вартістю та випуск товару у вільний обіг на території України. Лист митниці № 5595/10/05-70-66-01 від 08.08.2019 року не є предметом оскарження у дані справі, тим паче позивач не скористався правом звернутись з відповідною скаргою в порядку досудового оскарження.

Спірне рішення про коригування МВ та Картку відмови, позивачу були направленні на електрону адресу 21.05.2020 року. Про факт отримання декларантом вказаних документів свідчить і те, що в цей же день, 21.05.2020 року, декларантом подано заяву на випуск товару у вільний обіг під гарантійні зобов`язання. Дані обставини не заперечуються позивачем у своїй позовній заяві.

Так, з аналізу норм Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

В силу приписів ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 26 квітня 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Європейський Суд з прав людини зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справах: «Стаббігс та інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії», «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії»).

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 13 грудня 2011 року по справі №17-рп/2011 також визначив, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, дослідивши обставини пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом, та враховуючи, викладені у позовній заяві, пояснення, суд дійшов висновку про порушення позивачем норм чинного процесуального законодавства, в частині строку звернення з позовом до суду.

Вищевказана позиція відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом в ухвалі від 13 березня 2018 року по справі № 800/474/17.

З урахуванням наведеного, позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду документа про сплату судового збору в сумі 21020 грн. за наступними реквізитами: Р/р UA4005075, отримувач коштів: Слов`янське УК/м.Слов`янськ/22030101, код отримувача за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030101, призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Донецький окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа) та надати заяву про поновлення пропущеного строку з зазначенням причин пропущення строків звернення до адміністративного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160, 161, 169, 171, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовтсаль» до Азовської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення від 21.054.2019 року № UA 700050/2019/000045/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання до суду документа про сплату судового збору в сумі 21020 грн. за наступними реквізитами: Р/р UA4005075, отримувач коштів: Слов`янське УК/м.Слов`янськ/22030101, код отримувача за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030101, призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Донецький окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа) та надати заяву про поновлення пропущеного строку з зазначенням причин пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Якщо позивач усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя І.М. Тарасенко