Справа № 480/4277/19
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2020-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 р.Справа № 480/4277/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріпорт-Норд" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.02.2020 року, (головуючий суддя І інстанції: Л.М. Опімах, повний текст складено 17.02.20 року) по справі № 480/4277/19

за позовом Сільськогосподарського споживчого кооперативу "Ярославна"

до Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Агріпорт-Норд"

про визнання бездіяльності протиправною,зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарський споживчий кооператив Ярославна (далі ССК «Ярославна», позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області, яка полягає у неприйнятті рішення за заявами ( клопотаннями) Сільськогосподарського споживчого кооперативу "Ярославна" від 11.03.2019 та 23.04.2019 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою.

- зобов`язати Новослобідську сільську раду Путивльського району Сумської області надати дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 05.02.2020 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області, яка полягає у неприйнятті рішення за заявами ( клопотаннями) Сільськогосподарського споживчого кооперативу "Ярославна" від 11.03.2019 та 23.04.2019 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою.

Зобов`язано Новослобідську сільську раду Путивльського району Сумської області прийняти рішення за заявами Сільськогосподарського споживчого кооперативу "Ярославна" від 11.03.2019 та 23.04.2019 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агріпорт- Норд» (далі ТОВ «Агріпорт- Норд», третя особа на стороні відповідача), не погодившись із судовим рішенням подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просило скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що вирішуючи спір судом першої інстанції не враховано, що на спірні земельні ділянки відповідачем вже надано дозвіл ТОВ «Агріпорт- Норд» на розроблення технічної документації, у зв`зку з чим відсутні підстави для надання такого дозволу позивачу. Крім того 14.05.2019 сільською радою на засіданні 22 сесії 7 скликання пунктом 148 Порядку денного розглянуто заяву позивача від 11.03.2019, проведено голосування та прийнято рішення, яким відмовлено в наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою.

Також зазначає, що зобов`язуючи відповідача надати прийняти рішення за результатом розгляду заяв позивача від 11.03.2019, 23.04.2019, суд втрутився в дискреційні повноваження ради.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В обґрунтування посилається на те, що відповідачем, всупереч вимог чинного законодавства, не прийнято рішення за результатами розгляду заяв позивача, чим допущено протиправну бездіяльність, у зв`язку з чим судом першої інстанції обрано належний спосіб захисту прав позивача шляхом зобов`язання відповідача прийняти рішення за результатом розгляду заяв позивача.

Відповідач також надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування зазначає, що на сесії ради фактично розглянуто клопотання позивача та рішення про надання дозволу не прийнято, що і є рішенням про відмову. За отриманням письмового варіанту рішення позивач до відповідача не звертався. Висновок суду першої інстанції про необхідність зобов`язання відповідача прийняти рішення за результатом розгляду заяв позивача є помилковим, оскільки судом фактично здійснено втручання в дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування.

В судовому засіданні представник третьої особи підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник позивача заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

01.06.2020, 02.06.2020 відповідач та позивач подали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, 02.06.2020 фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, представника третьої особи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзивів на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено та підтверджено апеляційним судом, що Новослобідська сільська рада Путивльського району Сумської області прийняла на себе функції управління спадщиною земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які входять до складу спадкового майна, розташованого на території Новослобідської сільської ради, власники яких померли, а спадкоємці за законом і за заповітом відсутні, або усунені від права на спадкування, не прийняли спадщину, а також відмовились від її прийняття після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини, до часу державної реєстрації права власності спадкоємцями на земельні ділянки або до набрання законної сили рішення суду про визнання спадщини відумерлою, що підтверджується рішенням від 22.03.2019 (а.с. 56-58).

28.02.2019 позивач звернувся до Новослобідської сільської ради із заявою, в якій просив надати дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) стосовно не розподілених (не витребуваних) земельних часток ( паїв) у кількості 6, загальною площею 11,4100 га ріллі, що перебувають у користуванні позивача відповідно до договору оренди від 21.01.2013 (а.с. 42-43).

11.03.2019 позивач звернувся до Новослобідської сільської ради із заявою, в якій просив надати дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). В обгрунтування зазначив, що ССК Ярославна використовує не переоформлені (не успадковані) земельні частки (паї) у кількості 88 штук, загальною площею 157,5949 га ріллі, тому з метою приведення у відповідність до вимог чинного законодавства існуючих договірних відносин з оренди вищезазначених земельних ділянок просив надати дозвіл на розроблення технічної документації (а.с. 45-46).

22.03.2019 Новослобідською сільською радою за заявою позивача від 28.02.2019 прийнято рішення про надання позивачу дозволу на розробку документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) загальною площею 11,41 га, що підтверджується протоколом сесії та рішенням (а.с. 47 -60).

23.04.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою за його заявою від 11.03.2019 ( а.с. 61).

26.04.2019 відповідач повідомив позивача про розгляд питання, зазначеного в заяві від 11.03.2019, на наступній сесії ради, оскільки на сесії від 22.03.2019 було виявлено недоліки у списках не переоформлених паїв, що підтверджується листом від 26.04.2019 (а.с. 62).

На розгляді 22 сесії 7 скликання Новослободівської сільської ради 14.05.2019, згідно затвердженого порядку денного, перебували, зокрема, питання № 148 та 149 про розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення ССК Ярославна та ТОВ Агріпорт-Норд, що підтверджується протоколом (а.с. 64).

14.05.2019 за наслідками розгляду заяви позивача від 11.03.2019 відповідачем не прийнято рішення.

Разом з тим, рішенням Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області від 14.05.2019 ТОВ Агріпорт-Норд надано дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення невитребуваних (нерозподілених) земельних часток (паїв), не успадкованих земельних ділянок (паїв), земельних ділянок сільськогосподарського призначення під польовими дорогами за межами населених пунктів на території Новослобідської сільської ради з метою передачі вищезазначених земельних ділянок в оренду. Орієнтований загальний розмір земельних ділянок 240,7749 га, цільове призначення- для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (01.01). ( а.с. 63-68, 69).

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не прийняття рішення за наслідком розгляду заяв від 11.03.2019, 23.04.2019, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність у зв`язку з неприйняттям рішення за заявами позивача, тому належним способом захисту прав позивача є саме зобов`язання відповідача прийняти відповідне рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель урегульовано Земельним кодексом України (далі ЗК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЗК України об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, визначено Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Абзацом другим ч.1 ст.1285 Цивільного кодексу України визначено, що у разі відсутності спадкоємців або виконавця заповіту особою, яка управляє спадщиною, до складу якої входить земельна ділянка, є сільська, селищна, міська рада за місцезнаходженням такої земельної ділянки.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» від 10.07.2018 № 2498-VIII, з 01.01.2019 набули чинності зміни до ст.5 Закону України «Про порядок виділення в натурі ( на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв)», відповідно до яких повноваження щодо виділення земельних часток ( паїв) у натурі ( на місцевості) перейшли до сільських, селищних, міських рад.(Далі Закон України № 899)

Відповідно до ст. 5 Закону України № 899 сільські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) сприяють в укладанні договорів на виконання землевпорядними організаціями робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), якщо такі роботи виконуються за рахунок осіб, які мають право на земельну частку (пай), або за рахунок коштів підприємств, установ та організацій, що орендують земельні частки (паї), проектів технічної допомоги тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України №899 документація із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) включає: проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України №899 встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно з ч. 3 ст. 13 Закону України №899 нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про землеустрій» до повноважень сільських рад у сфері землеустрою на території сіл належать: а) організація і здійснення землеустрою; б) здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою; в) координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності; г) інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм; ґ) вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

Згідно ст. 20 Закону України «Про землеустрій» землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі:

а) розробки документації із землеустрою щодо організації раціонального використання та охорони земель;

б) встановлення та зміни меж об`єктів землеустрою, у тому числі визначення та встановлення в натурі (на місцевості) державного кордону України;

в) надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок;

г) встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути);

ґ) організації нових і впорядкування існуючих об`єктів землеустрою;

Відповідно до ст.21 Закону України «Про землеустрій» організацію і планування землеустрою на місцевому рівнях здійснюють органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, встановлених Конституцією України, Земельним кодексом України, цим Законом та іншими законами України.

Стаття 22 Закону України «Про землеустрій» передбачає, що землеустрій здійснюється на підставі: а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою;

Рішення органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та Земельним кодексом України.

Набуття особами права користування на земельну ділянку відбувається поетапно - починається з отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, який оформлюється відповідним рішенням органу місцевого самоврядування або органу державної влади, погодження та затвердження такого проекту землеустрою, а закінчується передачею земельної ділянки у користування та державною реєстрацією права на земельну ділянку шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином надання дозволу на розробку проекту землеустрою, як і надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, є лише стадіями набуття особою права власності або користування на земельну ділянку.

Згідно зі ст.25 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні сільські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх повноважень.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 вказаного закону виключно на пленарних засіданнях сільської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (ч.1 ст.59 Закон України Про місцеве самоврядування в Україні).

Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого земельного питання. Дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється, зокрема органами місцевого самоврядування.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого, зокрема, органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Згідно ч.1 ст.122 ЗК України сільські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно ч. 3 ст. 123 ЗК України відповідний орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Отже, ст. 123 ЗК України підлягає застосуванню до спірних правовідносин та встановлює строк для відповідного органу місцевого самоврядування для прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Судовим розглядом встановлено, що 11.03.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою про надання дозволу на розроблення технічної документації з землеустрою, яка не була розглянута на черговій сесії сільської ради, у зв`язку з чим 23.04.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою за його заявою від 11.03.2019.

Новослобідською сільською радою розгляд заяви позивача від 11.03.2019 внесено до порядку денного сесії 14.05.2019, обговорено та проголосовано, проте рішення про відмову або наданні дозволу не прийнято.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що заява позивача від 23.04.2019 взагалі не розглядалася відповідачем та за наслідками її розгляду також не приймалося будь-якого рішення.

Доводи апелянта про те, що 14.05.2019 на засіданні ради розглянуто заяву позивача від 11.03.2019, проведено голосування та прийнято рішення, яким відмовлено в наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою спростовуються доказами по справі, зокрема протоколом засідання ради.

Судовим розглядом встановлено, що 14.05.2019 на 22 сесії 7 скликання до Порядку денного внесено питання про розроблення технічної документації із землеустрою ССК Ярославна. Як зазначено в протоколі засідання сільською радою не прийнято рішення про розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподасрького призначення ССК «Ярославна». За це рішення голосували: «за» - немає, «проти» - 4, «утримався» - 5. Текст рішення додається (а.с.63-68).

Колегія суддів зазначає, що рішення сільської ради , за результатом розгляду заяви позивача від 11.03.2019 ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції не надано.

Запис в протоколі засідання ради лише фіксує питання, які розглядаються, їх обговорення та результати голосування, а отже не є рішенням сільської ради.

Колегія суддів зазначає, як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Правова процедура (fair procedure - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади. Правова процедура встановлює чітку послідовність дій із зазначенням способів та методів її здійснення, підстав, порядку, форми та строків такої діяльності.

Колегія суддів наголошує, що встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

Отже, враховуючи, що фактично рішення про надання дозволу на розроблення технічної документації або відмову у його наданні органом місцевого самоврядування не прийнято, проте відповідач мав обов`язок відповідно до закону його прийняти, висновки суду першої інстанції про допущено протиправну бездіяльність Новослобідської сільської ради є вірними.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте відповідачем ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції не надано доказів , які б спростовували доводи позивача щодо допущеної бездіяльності.

Доводи апелянта про те, що на спірні земельні ділянки відповідачем вже надано дозвіл ТОВ «Агріпорт- Норд» на розроблення технічної документації, у зв`зку з чим відсутні підстави для надання такого дозволу позивачу, колегія суддів вважає помилковими, оскільки розгляд органом місцевого самоврядування одночасно декількох заяв від різних суб`єктів господарювання не звільняє сільську раду від обов`язку розглянути, у відповідності до вимог законодавства, кожну заяву та прийняти по ній відповідне рішення.

Колегія суддів вважає оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним жодного з рішень, які передбачені Земельним кодексом України, суд першої інстанції вірно обрав спосіб захисту прав позивача шляхом зобов`язання Новослобідську сільську раду прийняти рішення за заявами ССК "Ярославна" від 11.03.2019 та 23.04.2019 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, передбачене п.6 ст.123 Земельного кодексу України.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 24.12.2019 по справі № 823/1695/16.

Щодо доводів апелянта про втручання суду в дискреційні повноваження відповідача колегія суддів зазначає наступне.

Дискреційні повноваження - це повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

Натомість, у цій справі, відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій - розглянути заяву позивача у встановленому законом порядку, а за умови відповідності заяви та доданих до неї документів вимогам законодавства - прийняти рішення про задоволення заяви. Підставою для відмови у задоволенні заяви позивача можуть бути лише визначені законом обставини. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - розглянути заяву, або ж ні; прийняти рішення про задоволення заяви, або ж рішення про відмову у її задоволенні. Визначальним є те, що у кожному конкретному випадку звернення особи із заявою, з урахуванням фактичних обставин, згідно із законом існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Зобов`язання позивача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

Дійсно, у випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання ухвалити рішення.

Однак, як і будь-який інший спосіб захисту, зобов`язання відповідача ухвалити рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав.

Адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 23.01.2020 по справі № 440/793/19.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції вірно обрав спосіб захисту прав позивача.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріпорт-Норд" залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.02.2020 року по справі № 480/4277/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 11.06.2020 року