Справа № 820/3940/16
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

09 червня 2020 року

Київ

справа №820/3940/16

касаційне провадження №К/9901/12149/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І.,

суддів: Шипуліної Т.М., Хохуляка В.В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Чернігівської митниці ДФС (далі - Митниця) на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2016 (суддя - Самойлова В.В.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016 (головуючий суддя - Мінаєва О.М., судді - Макаренко Я.М., Шевцова Н.В.) у справі за позовом Приватного підприємства «АЗЧ Постач» (далі - Підприємство) до Чернігівської митниці ДФС про скасування рішень та карток відмови,

УСТАНОВИВ:

У липні 2016 року Підприємство звернулось до суду із позовом до Митниці, у якому просило: скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №102000010/2016/000183/2 від 15.07.2016 та №102000010/2016/000184/2 від 15.07.2016 та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110001/2016/00186 та №102110001/2016/00187.

На обґрунтування зазначених позовних вимог Підприємство послалося на те, що Митниці були надані документи, необхідні для митного оформлення товарів, що надійшли до України на підставі зовнішньоекономічного контракту, які не містили розбіжностей, наявних ознак підробки та інших характеристик, передбачених пунктом 3 статті 53 Митного кодексу України, проте Митниця відмовила у прийнятті митних декларацій та прийняла рішення про коригування митної вартості товару. Вважаючи картки відмови та рішення Митниці такими, що не відповідають чинному законодавству, позивач просив їх скасувати.

Харківський окружний адміністративний суд постановою від 08.09.2016, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016, позов задовольнив у повному обсязі: скасував рішення про коригування митної вартості товарів №102000010/2016/000183/2 від 15.07.2016 та №102000010/2016/000184/2 від 15.07.2016; скасував картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110001/2016/00186 та №102110001/2016/00187.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суди виходили з того, що Підприємство для оформлення товару за першим методом (за ціною контракту) надало усі передбачені чинним законодавством документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, з урахуванням того, що за умовами контракту №AZ/BT12-15 від 02.12.2015 такі складові митної вартості поставленого товару як витрати на транспортування, навантаження/вивантаження та страхування не потребують додаткового підтвердження та коригування (умови поставки (CFR Одеса (вартість і фрахт) згідно Інкотермс-2010); Митниця не надала доказів на підтвердження наявності у неї законодавчо визначених підстав для витребування у Підприємства додаткових документів; Митниця безпідставно застосувала резервний метод визначення митної вартості товару та не довела неможливість визначення митної вартості товару за ціною контракту та необхідності визначення такої вартості за другорядним методом. Також суд виходив з того, що скасування рішень Митниці про коригування митної вартості товарів є підставою для скасування карток відмови.

Митниця оскаржила рішення судів першої та апеляційної інстанції до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 28.12.2016 відкрив касаційне провадження у справі та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник вказує на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, оскільки суди не надали належної правової оцінки тому, що: надані до митного оформлення калькуляції не містили інформації щодо періоду дії цін; калькуляції та звіти про оцінку майна містять розбіжності щодо транспортних витрат; до митного оформлення не були надані платіжні документи, оскільки контракт містив положення про оплату протягом трьох місяців з одні отримання і момент оплати ще не настав, проте Підприємство не надало таких документів під час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Решта доводів скаржника зводиться до цитування норм Митного кодексу України.

У запереченні на касаційну скаргу Підприємство просить суд відмовити у її задоволенні, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 04.06.2020 прийняв касаційну скаргу Митниці до провадження, визнав за можливе проведення попереднього розгляду справи і призначив попередній розгляд справи на 09.06.2020.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суди встановили, що 20.10.201 між Підприємством (замовником) та ПП «Національні традиції» (виконавцем) був укладений договір №20/10-14/03 про надання послуг по декларуванню товарів, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується за обумовлену плату і в обумовлений термін надавати послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів (далі товарів) замовника, що переміщуються через митний кордон України, та їх оформленню у митному органі, а також надавати інші, пов`язані із зовнішньоекономічною діяльністю замовника, послуги.

За умовами контракту № AZ/BT12-15 від 02.12.2015, укладеного між Підприємством (покупцем) та CHANGXING BAITE IMPORT AND EXPORT CO., LTD (постачальником), CHANGXING BAITE IMPORT AND EXPORT CO., LTD взяло на себе зобов`язання поставити Підприємству товари в асортименті, а Підприємство зобов`язувалося оплатити товар згідно з умовами зазначеного контракту; поставка товару здійснюється у відповідності до Інкотермс-2010; умови поставки для кожної партії товару визначаються та узгоджуються сторонами в рахунку-фактурі; CHANGXING BAITE IMPORT AND EXPORT CO., LTD взяло на себе зобов`язання сплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення.

Згідно інформації, зазначеної в інвойсах на відповідні партії товару та пакувальних листах до них, партії товару, які підлягали поставці, складаються з товару у асортименті загальною вартістю 18236,40 доларів США та 5713,60 доларів США.

Товар, визначений інвойсами, було передано перевізнику, що підтверджується коносаментами, в яких вказано, що товар, який поставляється на виконання умов контракту №AZ/ВТ12-15 від 02.12.2015, прибуде у місце призначення контейнерами, які вказано в інвойсах.

Кількість та вартість товару, що поставляється, підтверджується видатковими накладними, в яких зазначено, що на виконання контракту №AZ/ВТ12-15 від 02.12.2015 буде здійснено поставку товару у асортименті, загальною вартістю 18236,40 доларів США та 5713,60 доларів США.

Вказаний товар у порту призначення (м. Одеса) було отримано перевізником для доправлення його до Чернігівської митниці ДФС для митного оформлення (випуску) товарів.

Для митного оформлення ввезеного товару декларантом Підприємства 15.07.2016 були подані вантажні митні декларації № 102110001.2016.201544 та № 102110001.2016.201549, в яких зазначено вартість товару за першим методом - ціною угоди.

До декларації були додані копії наступних документів: контракту; інвойсів; пакувальних листів до інвойсів; видаткових накладних; відвантажувальних специфікацій; міжнародних товарно-транспортних накладних; коносаментів; калькуляцій; звітів про оцінку майна; листів від CHANGXING BAITE IMPORT EXPORT CO., LTD; листів від Підприємства; прайс-листів; договору про перевезення; декларацій походження товару; договору про надання послуг митного брокера; митних декларацій країни відправлення; актів про зважування вантажів; актів фізичного огляду вантажів; комерційних пропозицій.

Судами було встановлено, що письмових вимог щодо надання додаткових документів на адресу декларанта не надходило.

15.07.2016 Митниця відмовила Підприємству у прийнятті митних декларацій та склала картки відмови в митному оформлені товарів №102110001/2016/00186 та №102110001/2016/00187, а також прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №102000010/2016/000183/2 та №102000010/2016/000184/2 за резервним методом. Підстави для визначення митної вартості - у митного органу наявна цінова інформація на подібні товари: митні декларації від 21.09.2015 № 500060804/2015/001508, від 12.10.2015 № 100260001/2015/148416, від 01.07.2016 № 807110000/2016/008122, від 11.07.2016 № 102110001/2016/201480, від 02.07.2016 № 807110000/2016/008224, від 17.09.2015 № 500040001/2015/010790, від 11.09.2015 № 125130013/2015/408067, а у поданих декларантом Підприємства документах відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, оскільки: звіти про оцінку майна не дають можливість перевірити ціноутворення; калькуляції собівартості були дійсні у інші періоди, ніж було відвантаження; не надано документів, що містять відомості про вартість перевезення.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною четвертою вказаної статті встановлено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Згідно з частиною п`ятою цієї статті забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. При цьому, положеннями частини 6 цієї статті передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини одинадцятої статті 264 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що: декларант Підприємства одночасно з митною декларацією в повному обсязі надав до Митниці документи, які підтверджують митну вартість товару, згідно з частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, тоді як Митниця не довела, що подані Підприємством документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значенні складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; умови поставки за базисом CFR (вартість і фрахт) Інкотермс-2010 не передбачають обов`язку страхування товару, постачальником CHANGXING BAITE IMPORT AND EXPORT CO., LTD не здійснювалося морське страхування товару від ризику загибелі або пошкодження під час перевезення, що підтверджується листами постачальника № BTCN2016255/7 від 07.06.2016, № BTCN2016288/20 від 20.06.2016; Підприємством, яке за умовами поставки CFR несло ризик втрати або ушкодження товару від моменту навантаження, також не здійснювалося страхування товару, що підтверджується листами №559/08.06 від 08.06.2016, № 640/21.06 від 21.06.2016; листами постачальника № BTCN2016255/8 від 08.06.2016 та № BTCN2016288/21 від 21.06.2016 було підтверджено, що відносно партії товару, відвантаженої за інвойсами № BTCN2016255 від 20.05.2016 та № BTCN2016288 від 03.06.2016, посередницькі послуги не залучались, посередницькі послуги не залучались; Підприємством були подані звіти про оцінку майна № 05-04/07/137 від 15.07.2016 та № 05-04/07/138 від 15.07.2016, виконані ТОВ «Професіонал»; за умовами контракту №AZ/BT12-15 від 02.12.2015 станом на час митного оформлення товару час оплати поставленого товару не настав. При цьому, Митниця не обґрунтувала та не довела неможливість визначення митної вартості за ціною контракту (методом № 1). Також, суди виходили з того, що скасування рішення Митниці про коригування митної вартості товарів є підставою для скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Таким чином, доводи Митниці, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків, наведених у постанові Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2016 та ухвалі Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016, оскільки суди попередніх інстанцій правильно застосували норми матеріального права до встановлених у справі правовідносин, а тому у задоволенні її касаційної скарги слід відмовити.

При цьому, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України: що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять, не додано таких доказів і до касаційної скарги.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи зазначене, касаційна скарга Митниці підлягає залишенню без задоволення, а постанова Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2016 та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016 - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 349, ст. 350, ч.ч. 1, 5 ст. 355, ст.ст. 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Чернігівської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2016 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

В.В. Хохуляк ,

Судді Верховного Суду