Справа № 679/219/20
Суддя: Стасюк Р. М.
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/679/21/2020
Справа № 679/219/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2020 року м.Нетішин

Нетішинськийміський суд Хмельницькоїобласті в складі:

головуючогосуддіСтасюка Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Федорчук Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м.Нетішин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

21.02.2020 року ОСОБА_1 в порядку адміністративного судочинства звернувся до суду із позовом до Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання дій незаконними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 13 лютого 2020 року біля 12 години 00 хвилин, рухаючись на автомобілі «ВАЗ 21093», по автодорозі Р-05 в напрямку м.Славути, поблизу с.Крупець його зупинили працівники поліції Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області, повідомивши про те, що у нього не ввімкнене ближнє світло фар, натомість були ввімкнені габаритні вогні. Після ознайомлення із необхідними документами вони обмежились усним попередженням, однак замість того, щоб відпустити почали шукати надумані причини для того, щоб виписати будь-який штраф і, таким чином, «виконати» мінімальний план роботи на день, вважає позивач. З невідомих причин, не маючи об`єктивних підстав, працівники поліції вирішили, що автомобіль обладнаний газобалонним обладнанням і, побачивши, що в техпаспорті про переобладнання не має відміток, вирішили відразу винести постанову з накладанням штрафу. Постановою від 13.02.2020 року серії БАА № 654049 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП. Відповідно до вказаної постанови позивач порушив п.32.2 (б) ПДР України, а саме: 13.02.2020 року о 11 годині 50 хвилин на автодорозі Р-05 поблизу с.Крупець керував автомобілем марки «ВАЗ 21093» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому було встановлено газобалонне обладнання без погодження територіальними органами з надання сервісних послуг МВС.

Позивач вважає таку постанову незаконною та зазначає, що працівником поліції порушена процедура розгляду справи. Крім того, позивач незгідний з вищевказаною постановою, у зв`язку з невідповідністю висновків обставинам справи, відсутністю доказів, а також через грубі порушення працівниками поліції норм матеріального і процесуального права. Зокрема, ОСОБА_1 вважає, що він взагалі не повинен нести відповідальність по даній справі, оскільки він не є власником даного автомобіля, а тому постанова підлягає скасуванню за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного вище, позивач просить суд скасувати та визнати протиправною постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №654049 від 13.02.2020 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП. Крім того, просив визнати дії працівників поліції Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області щодо складання постанови серії БАА №654049 від 13.02.2020 року незаконними.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25 лютого 2020 року відкрито провадження у справі та призначений судовий розгляд справи по суті.

11.03.2020 року від позивача надійшла заява про зміну (доповнення) підстав позову, відповідно до якої останній просить, змінити підстави позовної заяви. Позивач, зазначив, що в оскаржуваній постанові працівники поліції вказали, що він є власником транспортного засобу, проте це не так - він не являється ні власником ні уповноваженою ним особою, відтак виконати вимоги п. 32.2 «б» ПДР України не може з об`єктивних причин. На підставі наведеного, притягнути його до відповідальності за даний вид порушення Правил дорожнього руху України працівники поліції не мали права через відсутність складу адміністративного правопорушення, відтак відповідальність за ч.1 ст.121 КУпАП застосована протиправно.

04.06.2020 року ОСОБА_1 подав через канцелярію суду (.№2703/20-ВХ від 04.06.20) заяву про розгляд справи без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час, місце та дату розгляду справи, про що в матеріалах справи наявне відповідне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засіданні не з`явився.

Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову відповідачем до суду не подано.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується вимоги позивача, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою серії БАА №654049 від 13.02.2020 року у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.121КУпАП у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Як вбачається з вказаної постанови, 13.02.2020 року о 11 год. 50 хв. на автодорозі Р-05 поблизу с.Крупець ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 21093» в якому було встановлено газобалонне обладнання без погодження територіальними органами з надання сервісних послуг МВС, чим порушив п.32.2(б) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.121КУпАП

Спірним у справі є правомірність дій посадової особи з встановлення винуватості ОСОБА_1 у порушені п.32.2(б) ПДР України та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

У відповідності до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктом 32.2(б) ПДР України визначено, що переобладнання транспортних засобів узгоджуються з територіальними органами з надання сервісних послуг МВС.

Пункт 5.2 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» визначає, що не дозволено вносити зміни у конструкцію КТЗ, а також застосовувати додаткове обладнання та експлуатаційні матеріали та рідини без узгодження таких дій за встановленим законодавством порядком.

Згідно зі ст. 32 Закону України «Про дорожній рух» переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України.

Не дозволяється без погодження з виробниками транспортних засобів та їх складових частин або іншої спеціально уповноваженої на це Кабінетом Міністрів України організації переобладнання, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії.

Переобладнання, що призвело до зміни облікових даних механічного транспортного засобу, повинно бути відображено у його реєстраційних документах.

Переобладнання транспортних засобів здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1Порядку переобладнання транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2010 року № 607, цей Порядок визначає процедуру переобладнання транспортних засобів, призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії, зокрема для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що переобладнання транспортного засобу проводиться суб`єктом господарювання, який має нормативно-технічну документацію на відповідний вид переобладнання, узгоджену з МВС та Мінінфраструктури, і свідоцтво про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, або власником такого засобу в індивідуальному порядку.

Згідно з п. 5 Порядку для переобладнання транспортного засобу в індивідуальному порядку власник або його представник подає до спеціально уповноваженої організації заяву про погодження переобладнання транспортного засобу, в якій зазначаються відомості про транспортний засіб, вид переобладнання, а також технічна та інша інформація, необхідна для проведення переобладнання.

Пунктом 6 Порядку визначено, що спеціально уповноважена організація розглядає заяву про погодження і визначає технічну можливість та умови (вимоги) переобладнання транспортного засобу з урахуванням того, що його конструкція повинна відповідати вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до п.7 Порядку за результатами розгляду заяви про погодження спеціально уповноважена організація видає документ про погодження або надає обґрунтовану відмову в погодженні переобладнання транспортного засобу.

Отже, переобладнанням транспортних засобів, серед іншого, також є установка спеціального обладнання, не передбаченого нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії, зокрема для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива.

Оскільки установка в транспортному засобі газобалонного обладнання (спеціального обладнання, не передбаченого нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб) призводить до зміни його маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива, така установка у розумінні норм чинного законодавства є переобладнанням транспортного засобу.

При цьому, не дозволяється без погодження з уповноваженою на це Кабінетом Міністрів України організацією переобладнання транспортних засобів, а також застосування додаткового обладнання, експлуатаційні матеріали та рідини без узгодження таких дій за встановленим законодавством порядком.

Як вбачається з позовної заяви та заяви про зміну підстав позову позивач ОСОБА_1 визнав факт керування транспортним засобом. Однак, вважає, що немає нести відповідальності за порушення п.32.2 «б» Правил дорожнього руху України, оскільки, відповідно до законодавчих вимог погодження, переобладнання, перереєстрація, здійснюється виключно власником транспортного засобу або його уповноваженою особою.

Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Об`єктом вказаного правопорушення, є безпека дорожнього руху та встановлений порядок використання транспортних засобів. Правовими актами, які регулюють відносини в означеній сфері, є закони України «Про дорожній рух», «Про автомобільний транспорт», «Про міський електричний транспорт», Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 та інші.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, полягає у керуванні водіями транспортними засобами, що переобладнані з порушенням відповідних правил, нормативів і стандартів, або такими, що своєчасно не пройшли державного технічного огляду.

Суб`єктом вказаного правопорушення може бути лише водій транспортного засобу.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами надається: мототранспортними засобами і мотоколясками - з шістнадцятирічного віку; автомобілями всіх видів і категорій (за винятком автобусів і вантажних автомобілів, обладнаних для перевезення більше восьми пасажирів), трамваями і тролейбусами - з вісімнадцятирічного віку; автобусами і вантажними автомобілями, обладнаними для перевезення більше восьми пасажирів, - з дев`ятнадцятирічного віку.

Враховуючи наведене, суд не бере до уваги твердження позивача, що він не є суб`єктом даного правопорушення, так як не є власником переобладнаного транспортного засобу марки «ВАЗ 21093».

Таким чином, судом встановлено факт керування позивачем транспортним засобом, переобладнаним з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, оскільки на ньому встановлено газобалонне обладнання без узгодження за встановленим законодавством порядком.

Документ про погодження у встановленому законом порядку переобладнання транспортного засобу позивач суду не надав. Крім того, визнав даний факт.

Відповідно до ч.1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Аналогічне положення міститься і в підпунктах 1, 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Отже, у разі скоєння правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься відразу на місці вчинення правопорушення, що і було вчинено відповідачем.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (пункт 2.3Правил дорожнього руху).

Суд звертає увагу позивача на те, що водії механічних транспортних засобів повинні дотримуватися обов`язків і прав передбачених Правилами дорожнього руху України.

Що стосується вимоги позивача про визнання дій поліцейського щодо винесення оскаржуваної постанови протиправними, суд прийшов висновку, що в задоволенні такої слід відмовити зважаючи на відсутність такого права у суду згідно приписів ч. 3 ст. 286 КАС України, яка містить виключний перелік рішень, які має право прийняти суд за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства України дає підстави для висновку про те, що відповідач діяв у межах та спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а оскаржувана постанова за формою та змістом відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Отже, наведене свідчить про те, що відповідно до вимогст.280 КУпАП відповідачем було з`ясовано, що позивачем було скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.122 КУпАП, адміністративне стягнення було накладено у межах санкції, передбаченої вищевказаною нормою права.

Доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази суд вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 143 КАС України судовий збір відноситься на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 9, 10, 11, 72, 77, 242, 245, 246, 286 КАС України, ст.ст. 9, 121, 251, 280, 284, 293 КУпАП, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення -відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області (відповідно до п.п. 15.5 п. 5 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Р.М. Стасюк