Справа № 160/12299/19
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2020-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

02 червня 2020 року Справа № 160/12299/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіСидоренка Д.В.
за участі секретаря судового засіданняКручини Ю.Д.
за участі:
позивача представника відповідача ОСОБА_1 Мигаленко І.І.
розглянувши у підготовчому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

06.12.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 , в якому з урахуванням уточненого позову, який надійшов до суду 23.12.2019 року, позивач просить суд:

- визнати протиправними дії ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо виставлення ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , вимоги про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-2163-54/421 від 12.02.2019 року зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 18276,72 грн.;

- скасувати вимогу ГУ ДПС в Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-2163-54/421 від 12.02.2019 року, виставлену ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі18276,72 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність дій відповідача щодо винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-2163-54/421 від 12.02.2019 року зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 18276,72 грн., враховуючи, що ОСОБА_1 вважала, що вона не є на даний час суб`єктом підприємницької діяльності. Зазначає, що відповідно до Закону України №404-VII "Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи", з 01.10.2013 року ДПС України здійснює адміністрування єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інформацію про платників єдиного внеску, які були зареєстровані до жовтня 2013 року та не зняті з обліку, було отримано від ПФУ як діючі, та внесено до реєстру страхувальників. Проте, позивач наголошує, що з 10.12.2001 року вона була зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності та перебувала на спрощеній системі оподаткування, але здійснювала діяльність лише по грудень 2003 року включно. З 2004 року ОСОБА_1 не здійснює підприємницьку діяльність, не отримує доходу, вважає включення її до рєстру страхувальників контролюючим органом незаконним, тому просить суд скасувати оскаржувану вимогу.

Ухвалою суду від 27.12.2019 року, після усунення недоліків позовної заяви, було відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.

20.01.2020 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву.

03.02.2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 16.03.2020 року адміністративну справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, з проведенням підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 16.04.2020 року було відкладено підготовче засідання.

У підготовче засідання, призначене на 02.06.2020 року, прибув позивач та представник відповідача.

Судом поставлено на обговорення питання щодо зупинення провадження у адміністративній справі, враховуючи, що на даний час Великою Палатою Верховного Суду переглядається постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.07.2019 року у справі №260/81/19 з аналогічними правовідносинами, викладеними в обгрунтування позову, з яким ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду.

Позивач проти зупинення провадження у справі не заперечувала. Представник відповідача залишила вирішення питання на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи думку сторін, розглянувши питання щодо зупинення провадження у адміністративній справі, суд виходить з наступного.

Так, судом встановлено, що відповідно до ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25.03.2020 року у справі №260/81/19 (адміністративне провадження №К/9901/29483/19), спірним питанням у цій справі було, зокрема, наявність у позивача статусу платника єдиного внеску відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону № 2464-VI і, як наслідок, наявність обов`язку сплачувати ЄСВ у мінімальному розмірі у 2017-2018 роках за відсутності доходу від здійснення підприємницької діяльності. Згідно з чинним нормативно-правовим регулюванням, суб`єктна ознака статусу фізичної особи-підприємця є визначальною для вирішення питання про віднесення особи до платників єдиного внеску.

На думку колегії суддів, відсутність офіційного підтвердження статусу фізичної особи-підприємця, шляхом проходження реєстраційних процедур у порядку, визначеному Законом №755-IV, що виключає можливість законного здійснення підприємницької діяльності та отримання відповідних доходів, за відсутності фактичних доказів протилежного, виключає і можливість формальної та фактичної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування за відповідним статусом, а тому, актуальним є питання можливості однозначно стверджувати, що фізичні особи, які набули статусу суб`єктів підприємницької діяльності та отримали відповідні свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності до 1 липня 2004 року, але не зверталися до державних реєстраторів із заявою про включення відомостей про них до ЄДР у відповідності до положень Закону №755 -ІV, зберігають статус фізичних осіб-підприємців в розумінні статті 50 ЦК України до моменту внесення до ЄДР відомостей про припинення діяльності.

Колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеного у постанові від 27.06.2019 року у справі №405/7/17 (провадження №61-33985св18), і справу передала на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки на переконання колегії суддів, ця справа містить виключну правову проблему, тому з метою забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, це є підставами для її передачі.

Ухвалою від 16.04.2020 року Велика Палата Верховного Суду розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.07.2019 року у справі №260/81/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправною і скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) встановила, що спірним питанням у цій справі є наявність у позивача статусу платника єдиного внеску, відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» і, як наслідок, наявність обов`язку сплачувати єдиний внесок у мінімальному розмірі у 2017-2018 роках за відсутності доходу від здійснення підприємницької діяльності. Тобто, до предмета доказування в цій справі входить наявність у позивача статусу фізичної особи-підприємця у вказаний період.

З огляду на те, що принцип верховенства права передбачає наявність правової визначеності, а також те, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду висловив намір відступити від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про наявність правових підстав для прийняття справи №260/81/19 до розгляду.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.236 Кодексу адміністративного судочинства України, суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду, суд вважає за можливе зупинити провадження у даній справі, до набрання законної сили судовим рішенням у справі №260/81/19.

Керуючись статтею 236 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду з перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у справі №260/81/19 у касаційному порядку.

Копію ухвали направити всім сторонам у справі.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено 15.06.2020 року.

Суддя Д.В. Сидоренко