Справа № 640/24475/19
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2020-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2020 року м. Київ № 640/24475/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Катющенка В.П., суддів: Кармазіна О.А., Скочок Т.О. за участю секретаря судового засідання Рябого І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до треті особи проКабінету Міністрів України Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, ОСОБА_2 визнання протиправними та скасування рішень

за участю:

від позивача - ОСОБА_3 ;

від відповідача - Пуленець А.С.

від третіх осіб - не з`явились

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Кабінету Міністрів України, що оформлено витягом з протоколу № 19 засідання Кабінету Міністрів України від 15.11.2019, щодо порушення відносно голови Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів ОСОБА_1 дисциплінарного провадження;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Кабінету Міністрів України від 15.11.2019 № 1137-р "Про відсторонення ОСОБА_1 від виконання повноважень за посадою голови Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів";

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.11.2019 № 1146-р "Про тимчасове покладення виконання посадових обов`язків голови Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів на ОСОБА_2 ".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Законом України "Про державну службу" чітко визначено підстави, за наявності яких відносно державного службовця може бути розпочато дисциплінарне провадження, види дисциплінарної відповідальності, а також визначено суб`єкта, якого Законом уповноважено здійснювати дисциплінарне провадження відносно державних службовців, у тому числі, посад державної служби категорії "А". Звернув увагу, що суб`єктом призначення Голови АРМА є Кабінет Міністрів України, відповідно, за наявності підстав дисциплінарне провадження стосовно Голови АРМА має порушуватись шляхом видання відповідного розпорядження Кабінету Міністрів України. Поряд з цим, рішення про порушення дисциплінарного провадження стосовно позивача оформлено протокольним рішенням, яке надійшло до АРМА від Кабінету Міністрів України засобами електронної взаємодії 02.12.2019. З огляду на положення частини першої статті 68 Закону України "Про державну службу", позивач вважає, що рішення про порушення дисциплінарного провадження повинно було прийматись Урядом у формі розпорядження, а не протокольним рішенням. Також звернув увагу, що оскаржуване протокольне рішення в частині рішення про відсторонення ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків грубо порушує положення частини другої статті 72 Закону України "Про державну службу". Акцентує увагу і на тому, що зі змісту витягу з протоколу № 19 від 15.11.2019 та розпорядження від 15.11.2019 № 1137-р вбачається, що останні взагалі не містять інформації щодо підстав порушення дисциплінарного провадження відносно Голови АРМА ОСОБА_1 . Звертає увагу і на те, що станом на дату порушення відносно позивача дисциплінарного провадження відсутній порядок проведення дисциплінарного провадження, який би визначав умови та строки його проведення, а також інші істотні умови проведення дисциплінарних проваджень відносно державних службовців. У зв`язку з чим, на переконання позивача, будь-яке порушення відносно державних службовців дисциплінарних проваджень без достатнього законодавчого урегулювання є порушенням з боку суб`єкта призначення. Стверджує, що позивачем не було вчинено жодного дисциплінарного проступку, а тому у відповідача були відсутні правові підстави для порушення дисциплінарного провадження.

Ухвалою суду від 17.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 640/24475/19 та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче судове засідання на 21.01.2020.

21.01.2020 представником відповідача Пуленцем А.С. подано до суду відзив на позовну заяву, за змістом якого останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснив, що положеннями пункту 4 § 20 глави 2 розділу 3 Регламенту закріплено, що з кадрових питань доповідає на засіданні Міністр Кабінету Міністрів. За результатами розгляду кадрових та інших питань організаційно-розпорядчого характеру, Кабінет Міністрів України видає розпорядження, відповідно до § 30 глави 1 розділу 4 Регламенту. З витягу з протоколу № 19 засідання Уряду від 15.11.2019 вбачається, що Міністром Кабінету Міністрів України ОСОБА_4 було висловлено пропозицію про порушення дисциплінарного провадження стосовно Голови АРМА ОСОБА_1 , Комісії з питань вищого корпусу державної служби в установленому порядку здійснити зазначене дисциплінарне провадження та за його результатами внести на Уряд відповідні пропозиції. За результатами розгляду зазначеної пропозиції Міністра Кабінету Міністрів України ОСОБА_4 прийнято рішення, яким Уряд погодився з пропозицією Міністра Кабінету Міністрів України ОСОБА_4 стосовно відсторонення Голови АРМА ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків, доручивши Секретаріату Кабінету Міністрів України оформити зазначене рішення актом Кабінету Міністрів України в одноденний строк на підпис Прем`єр-міністрові. Таким чином, Уряд відповідно до положень статей 71-77 Закону України "Про державну службу" як суб`єкт призначення ОСОБА_1 та норм Регламенту Кабінету Міністрів України прийняв розпорядження № 1137 "Про відсторонення ОСОБА_1 від виконання повноважень за посадою Голови Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів". Зазначив, що Уряд діяв в межах повноважень, визначених Законом України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів", відтак вважає, що розпорядження Кабінету Міністрів України від 15.11.2019 № 1137 "Про відсторонення ОСОБА_1 від виконання повноважень за посадою Голови Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів" є законним та обґрунтованим. Також, звернув увагу, що розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.11.2019 № 1146-р "Про тимчасове покладення виконання посадових обов`язків голови Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів на ОСОБА_2 " не створює жодних правових наслідків для позивача.

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати у підготовчому судовому засіданні 21.01.2020, відкладено розгляд справи на 25.02.2020 у зв`язку з неявкою позивача.

Ухвалами суду, постановленими без виходу до нарадчої кімнати у підготовчому судовому засіданні 21.01.2020:

- долучено до матеріалів справи копії розпоряджень Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1374-р "Про звільнення ОСОБА_1 з посади Голови Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів"; № 1382-р "Про визнання таким, що втратило чинність, розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1146"; № 1381-р "Про визнання таким, що втратило чинність, розпорядження Кабінету Міністрів України від 15.11.2019 № 1137";

- відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України;

- оголошено перерву до 24.03.2020.

16.03.2020 представником відповідача Пуленцем А.С. подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

18.03.2020 до суду від представника АРМА Мартьола Д.С . надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Зважаючи на неявку учасників справи у судове засідання 24.03.2020, на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, розгляд справи відкладено на 28.04.2020.

27.04.2020 до суду від представника АРМА Гординської О.М. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Також, 27.04.2020 до суду від представника АРМА Гординської О.М. надійшли пояснення щодо позову, за зміст яких дублює зміст відзиву Кабінету Міністрів України.

У судовому засіданні 28.04.2020 оголошено перерву до 19.05.2020.

28.04.2020 представником відповідача Пуленцем А.С. подано до суду клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати у підготовчому судовому засіданні 19.05.2020, відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 19.05.2020 закрито підготовче провадження у справі № 640/24475/19 та призначено розгляд справи № 640/24475/19 по суті колегією у складі трьох суддів у судове засідання на 03.06.2020.

Представник позивача у судовому засіданні 03.06.2020 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 03.06.2020 заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Треті особи у судове засіданні 03.06.2020 не прибули, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 03.06.2020 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 № 924-р призначено ОСОБА_1 Головою Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів строком на п`ять років (а.с. 22).

З витягу з протоколу засідання Кабінету Міністрів України від 15.11.2019 № 19 вбачається, що за пропозицією Міністра Кабінету Міністрів України ОСОБА_4 порушено дисциплінарне провадження стосовно Голови АРМА ОСОБА_1 Доручено Комісії з питань вищого корпусу державної служби в установленому порядку здійснити зазначене дисциплінарне провадження та за його результатами внести на розгляд Уряду відповідні пропозиції. Погодитись з пропозицією Міністра Кабінету Міністрів України ОСОБА_4 . стосовно відсторонення Голови АРМА ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків, доручивши Секретаріату Кабінету Міністрів оформити зазначене рішення актом Кабінету Міністрів та подати його в одноденний строк на підпис Прем`єр-міністрові (а.с. 25).

15.11.2019 Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1137-р, яким ОСОБА_1 відсторонено від виконання повноважень за посадою Голови Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, на час здійснення дисциплінарного провадження (а.с. 27).

27.11.2019 Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1146-р "Про тимчасове покладення виконання посадових обов`язків голови Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів на ОСОБА_2 " (а.с. 29).

Не погодившись з наведеними рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

За змістом частин першої, третьої, п`ятої статті 2 Закону України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів" Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - Національне агентство), є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, та/або з управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави або які конфісковано у кримінальному провадженні чи стягнено за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими.

Національне агентство утворюється Кабінетом Міністрів України відповідно до Конституції України, цього та інших законів України.

Питання діяльності Національного агентства у Кабінеті Міністрів України представляє Голова Національного агентства.

Закон України "Про центральні органи виконавчої влади", інші закони, що регулюють діяльність органів виконавчої влади, а також Закон України "Про державну службу" застосовуються до Національного агентства та його працівників у частині, що не суперечить цьому Закону.

Частиною другою статті 3 Закону України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів" визначено, що голова Національного агентства призначається на посаду Кабінетом Міністрів України строком на п`ять років за результатами конкурсу. Одна і та сама особа не може обіймати цю посаду два строки підряд.

За змістом частини першої статті 68 Закону України "Про державну службу" дисциплінарне провадження порушується шляхом видання відповідного наказу (розпорядження): міністром - стосовно державного секретаря відповідного міністерства; суб`єктом призначення - стосовно інших державних службовців.

Статтею 72 Закону України "Про державну службу" передбачено, що державний службовець може бути відсторонений від виконання посадових обов`язків у разі виявлення порушень, встановлених пунктами 1, 7 - 10 та 14 частини другої статті 65 цього Закону, за які до нього може бути застосовано дисциплінарне стягнення.

Рішення про відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків приймається відповідно керівником державної служби або суб`єктом призначення одночасно з прийняттям рішення про порушення дисциплінарного провадження або під час його здійснення у разі:

наявності обставин, що дають підстави вважати, що такий державний службовець може знищити чи підробити речі і документи, які мають суттєве значення для дисциплінарного провадження;

впливу на працівників державного органу та інших осіб, зокрема, здійснення протиправного тиску на підлеглих, погрози звільненням з роботи;

перешкоджання в інший спосіб об`єктивному вивченню обставин вчинення дисциплінарного проступку.

З аналізу наведених положень вбачається, що суб`єкт призначення наділений повноваженнями порушувати дисциплінарне провадження та вирішувати питання про відсторонення особи від виконання посадових обов`язків.

Так, матеріалами справи підтверджено, що порушення питання про дисциплінарне провадження відносно позивача оформлено протокольним рішенням, а питання щодо відсторонення останнього - розпорядженням.

Насамперед, суд звертає увагу, що вирішення питань щодо порушення дисциплінарного провадження та відсторонення позивача відбулось одночасно.

У свою чергу, можливість прийняття Кабінетом Міністрів України протокольних рішень передбачена Регламентом Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.2007 № 950 (далі - Регламент).

Так, пунктом 4 § 20 глави 2 Регламенту передбачено, що з кадрових питань доповідає на засіданні Міністр Кабінету Міністрів.

Згідно з положеннями § 23 глави 2 Регламенту Кабінет Міністрів з окремих питань, вирішення яких не потребує прийняття актів Кабінету Міністрів, може приймати рішення, що фіксуються у протоколі засідання (протокольні рішення).

Так, питання щодо порушення відносно позивача дисциплінарного провадження вирішено протокольним рішенням, при цьому, питання відсторонення останнього оформлено розпорядженням.

Суд не вбачає у даному випадку порушення відповідачем прав позивача в частині оскаржуваної останнім процедури призначення дисциплінарного провадження, позаяк враховуючи положення Закону № 889-VIII, процедура притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності має такі обов`язкові стадії:

1) ініціювання дисциплінарного провадження суб`єктом призначення (частина перша статті 68 Закону № 889-VIII);

2) формування Комісією дисциплінарної справи, відповідно до вимог частини другої статті 73 (частина перша статті 73 Закону № 889-VIII);

3) розгляд сформованої належним чином дисциплінарної справи на засіданні дисциплінарної комісії та внесення за результатами цього розгляду пропозиції Комісії з питань вищого корпусу державної служби (далі - Комісія) або подання дисциплінарної комісії суб`єкту призначення (частини дев`ята, десята статті 69 Закону № 889-VIII);

4) розгляд дисциплінарної справи суб`єктом призначення з урахуванням обов`язкових пропозицій Комісії або подання дисциплінарної комісії протягом 10 календарних днів з дня отримання подання, що обов`язково має включати відібрання письмового пояснення у державного службовця або фіксування факту відмови від надання такого пояснення (частина одинадцята статті 69, частини перша, третя статті 75, частини перша, п`ята статті77 Закону № 889-VIII);

5) прийняття суб`єктом призначення вмотивованого рішення за результатами розгляду пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії та дисциплінарної справи (частини перша, друга 1, 2 статті 77 Закону № 889-VIII).

З роз`яснень Національного агентства України з питань державної служби від 09.02.2017 № 24-р/з вбачається, що саме з моменту прийняття суб`єктом призначення рішення про ініціювання дисциплінарного провадження таке провадження вважається розпочатим і дисциплінарна комісія набуває відповідних повноважень щодо його здійснення, формування дисциплінарної справи та її розгляду, а державний службовець, стосовно якого ініційоване дисциплінарне провадження, наділяється відповідними правами.

Питання проведення дисциплінарного розслідування є виключним дискреційним повноваженням суб`єкта призначення в силу положень частини першої статті 68 Закону № 889-VIII.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси

Таким чином, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 дав визначення поняттю "охоронюваний законом інтерес", який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "право" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

<...> поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "право" має один і той же зміст.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

З наведеного слідує, що суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші порушення прав та свобод позивача.

Викладені норми Закону № 889-VIII та в контексті роз`яснення поняття порушеного права та інтересу, суд вважає, що ініціювання суб`єктом призначення дисциплінарного провадження та відсторонення державного службовця не створює для позивача правових наслідків до прийняття суб`єктом призначення відповідного рішення за результатами проведеного службового розслідування.

У свою чергу, питання щодо порушення суб`єктом призначення процедури проведення дисциплінарного провадження може бути заявлено виключно у межах оскарження державним службовцем прийнятого суб`єктом призначення рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Суд не вбачає підстав для надання правової оцінки доводам позивача в частині відсутності у діях останнього складу дисциплінарного правопорушення, позаяк указані обставини підлягають з`ясуванню виключно в межах розгляду Комісією дисциплінарної справи позивача.

Враховуючи викладене у сукупності, суд не вбачає правових підстав для визнання протиправними та скасування рішення Кабінету Міністрів України, що оформлено витягом з протоколу № 19 засідання Кабінету Міністрів України від 15.11.2019, та розпорядження Кабінету Міністрів України від 15.11.2019 № 1137-р, з огляду на що відмовляє у задоволенні позову у цій частині.

Крім того, суд звертає увагу, що станом на час вирішення даної справи Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження від 27.12.2019 № 1381-р "Про визнання таким, що втратило чинність, розпорядження Кабінету Міністрів України від 15.11.2019 № 1137", що додатково свідчить про відсутність порушеного права позивача оспорюваним рішенням.

Щодо розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.11.2019 № 1146-р "Про тимчасове покладення виконання посадових обов`язків голови Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів на ОСОБА_2 ", суд зазначає наступне.

Вказане розпорядження у розумінні пункту 19 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України - є індивідуальним актом.

Так, загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти, є їх виражений правозастосовний характер.

Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Суд акцентує увагу на тому, що спірне розпорядження створює правові наслідки виключно для ОСОБА_2 , відповідно, відсутність у будь-кого, в тому числі і позивача, прав чи обов`язків у зв`язку з оскарженим розпорядженням, не породжують для останнього і права на звернення з цим адміністративним позовом, а тому вказана позовна вимога задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255, Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII.

Головуючий суддя В.П. Катющенко

Судді О.А. Кармазін

Т.О. Скочок

Повний текст рішення складено та підписано 10 червня 2020 року.