Справа № 440/2433/20
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2020-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/2433/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Клочка К.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання незаконним та скасування рішення. Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

12 травня 2020 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання незаконним та скасування рішення, у якому просить визнати незаконним та скасувати абзац дванадцятий пункту 16 рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області "Про внесення та відмову у внесенні змін до рішень органів місцевого самоврядування в місті Кременчуці" від 23 квітня 2020 року, яким доповнено додаток 2 до рішення "Перелік земельних ділянок для продажу права оренди на них на земельних торгах у місті Кременчуці Полтавської області" включивши пункт щодо продажу права оренди земельної ділянки площею 0,3218 га по АДРЕСА_1 , вказавши обтяження та обмеження на земельну ділянку відповідно до містобудівної документації .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на спірній земельній ділянці по АДРЕСА_1 , знаходиться нерухомість, яка належить ОСОБА_1 та розташована на земельній ділянці, наданій йому в оренду на підставі рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради № 1251 від 30.06.2000. Протиправність оскарженого позивачем рішення обумовлена положеннями частини 2 статті 134 ЗК України, згідно якої не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб. Крім того, позивач зазначає, що відповідачем при прийнятті оскарженого рішення порушено статтю 79-1 Земельного кодексу України, згідно якої до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставляються на земельні торги, може бути включено земельну ділянку лише за умови присвоєння їй кадастрового номеру. Також позивач посилався на порушення процедури прийняття оскаржуваного рішення.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 11.00 10.06.2020.

09.06.2020 судом отримано відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не є власником нерухомості, що збудована на території спірної земельної ділянки. При включенні в добір для продажу прав оренди на земельну ділянку площею 0,3218 га по АДРЕСА_1 міською радою було дотримано усіх вимог чинного законодавства, оскільки територіальна громада м. Кременчука в особі Кременчуцької міської ради Полтавської області є власником земель комунальної власності, розташованих в межах м. Кременчука Полтавської області. Так як земельна ділянка площею 3218 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 не підпадає під жодну з ознак перелічених в ч. 2 ст. 134 ЗК України, тому набути право оренди на неї можливо виключно в порядку проведення земельних торгів. Вказував на те, що первинним етапом проведення земельних аукціонів законодавець визначає саме добір земельних ділянок комунальної власності та підготовка лотів для продажу на земельних торгах, порядок яких регламентовано ст. 136 ЗК України. За приписами даної норми організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів (ч. 3 ст. 136 ЗК України).

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином.

Згідно з частиною 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 частини 3 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або повідомлення причин неявки.

Частиною 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Також на підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням наведеного, суд визнав за можливе розглядати справу без участі сторін в письмовому провадженні без здійснення фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 24.04.2000 ПП ОСОБА_1 дозволено проектування тимчасової відкритої автостоянки по бульвару Автокразівському в м. Кременчуці .

05 травня 2000 року Управлінням містобудування та архітектури Кременчуцької міської ради Полтавської області видано архітектурно - планувальне завдання № 70 від 05.05.2000 року на проектування тимчасової відкритої автостоянки на 50 машиномісць по бульвару Автокразівському в м. Кременчук .

Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 30.06.2000 №1251 "Про відведення земельної ділянки приватному підприємцю ОСОБА_1 в тимчасове довгострокове користування, строком на 5 років (на умовах оренди) земельної ділянки для будівництва, експлуатації і обслуговування тимчасової відкритої автостоянки по бульвару Автокразівському в м. Кременчуці" затверджено проект відведення земельної ділянки ПП ОСОБА_1 (тимчасова відкрита автостоянка по бульвару Автокразівському ) та надано ПП ОСОБА_1 в тимчасове довгострокове користування, строком на 5 років (на умовах оренди) земельну ділянку загальною площею 1590 кв.м. для будівництва, експлуатації і обслуговування тимчасової відкритої автостоянки по бульвару Автокразівському з орендною платою у розмірі 3% від грошової оцінки щорічно.

10 липня 2000 року на підставі рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради № 1251 від 30.06.2000 між ПП ОСОБА_1 та Кременчуцькою міською радою укладено Договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) № 463.

Даний договір зареєстровано в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 23 травня 2001 року за номером 463.

Пунктом 4 рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 13 жовтня 2017 року «Про надання дозволу та відмову в наданні дозволу на розроблення технічних документів із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) юридичним та фізичним особам в м. Кременчуці» відмовлено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі, площею 1590 кв.м. для експлуатації та обслуговування тимчасової відкритої автостоянки по бульвару Автокразівському .

Не погодившись з таким рішенням, позивачем до Автозаводського районного суду м. Кременчука було подано адміністративний позов до Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення міськради від 13.10.2017 р. «Про надання дозволу та відмову в наданні дозволу на розроблення технічних документів із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) юридичним та фізичним особам в м. Кременчуці».

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19.02.2018 по справі №524/8552/17 до набрання чинності рішення по справі №524/8552/17 заборонено Кременчуцькій міській раді Полтавської області вчиняти будь-яких заходів щодо відчуження (продаж, передача в оренду) земельної ділянки площею 1590 кв.м., переданої ОСОБА_1 в оренду згідно Договору № 463 від 10.07.2000 року для будівництва, експлуатації та обслуговування тимчасової відкритої автостоянки по бульвару Автокразівському.

Водночас, рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18.03.2020 у справі №524/8552/17 позовні вимоги ОСОБА_1 залишені без задоволення. Скасовані заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19.02.2018 по справі №524/8552/17 до набрання чинності рішення по справі №524/8552/17, а саме: знято заборону Кременчуцькій міській раді Полтавської області вчиняти будь-яких заходів щодо відчуження (продаж, передача в оренду) земельної ділянки площею 1590 кв.м.

Пунктом 27 рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 03.09.2019 "Про внесення та відмову у внесенні змін до рішень органів місцевого самоврядування в м. Кременчуці" доповнено додаток 2 до рішення "Перелік земельних ділянок для продажу права оренди на них на земельних торгах у місті Кременчуці Полтавської області" пунктом 23, яким доповнено перелік земельних ділянок для продажу права оренди на них на земельних торгах у місті АДРЕСА_1 .

Вважаючи, що п. 23 таблиці "Про затвердження переліку земельних ділянок для продажу або продажу права оренди на них на земельних торгах у місті Кременчуці Полтавської області", що є додатком до пункта 27 спірного рішення є протиправним та підлягає скасуванню, позивач звернувся в суд .

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 у справі № 440/3616/19 позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення задоволені. Визнано протиправним та скасовано пункт 27 рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 03.09.2019 "Про внесення та відмову у внесенні змін до рішень органів місцевого самоврядування в м. Кременчуці" в частині доповнення додатку 2 до рішення "Перелік земельних ділянок для продажу права оренди на них на земельних торгах у місті Кременчуці Полтавської області" пунктом 23.

На виконання зазначеного рішення Полтавського окружного адміністративного суду рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області XLIII сесії міської ради VІІ скликання від 23.04.2020 доповнено додаток 2 до рішення "Перелік земельних ділянок для продажу права оренди на них на земельних торгах у місті Кременчуці Полтавської області" включивши пункт щодо продажу права оренди земельної ділянки площею 0,3218 га по АДРЕСА_1 , вказавши обтяження та обмеження на земельну ділянку відповідно до містобудівної документації (абзац 12 пункту 16 рішення).

Позивач не погодився із рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області у вищезазначеній частині - абзацу 12 пункту 16 рішення та оскаржив його до суду.

Надаючи оцінку оскарженому рішенню відповідача суд виходить з наступного.

За змістом статті 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно- правовими актами.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень на підставі ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України.

Згідно з ч.1 ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема розпорядження землями територіальних громад.

Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради відповідно до закону вирішуються питання регулювання земельних відносин (п.34 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Згідно зі ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

До виняткових повноважень місцевих рад відноситься вирішення у відповідності до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч.2 ст.123 Земельного Кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Частиною четвертою статті 122 ЗК передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до частини першої статті 134 ЗК земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною другою вказаної статті передбачено земельні ділянки, які не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах).

Статтею 136 ЗК визначено порядок добору земельних ділянок державної чи комунальної власності та підготовка лотів для продажу на земельних торгах.

Організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об`єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови.

Земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Тобто, законодавцем обумовлено, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що на спірній земельній ділянці по АДРЕСА_1 , знаходиться нерухомість (будівля охорони, прибудова, туалет та асфальтована площадка), яка належить йому та розташована на земельній ділянці, наданій йому в оренду на підставі рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради № 1251 від 30.06.2000.

Надаючи оцінку зазначеним підставам адміністративного позову суд враховує, що одним із правових питань у справі є наявність у позивача матеріально - правової заінтересованості, яка є передумовою для захисту їх порушених прав.

Загальні підходи до цього питання були сформульовані у постанові Верховного Суду від 28.02.2019 у справі № 522/3665/17, у якій зазначено, що заінтересованість повинна мати об`єктивну основу, позивач повинен довести, що він має законний інтерес і є потерпілим від порушення цього інтересу з боку суб`єкта владних повноважень.

Позивач зазначає, що включивши пункт щодо продажу права оренди земельної ділянки площею 0,3218 га по АДРЕСА_1 відповідач позбавляє його як власника нерухомого майна, оформити право оренди на земельну ділянку під даним об`єктом нерухомого майна.

При цьому суд звертає увагу, що 10.07.2000 між Кременчуцькою міською радою та ОСОБА_1 укладено договір № 463 на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), відповідно до умов якого земельна ділянка загальною площею 1,1590 надана на умовах оренди на 5 років для будівництва, експлуатації і обслуговування тимчасового відкритої автостоянки по бульвару Автокразівському .

Доказів пролонгації даного договору позивачем не надано, як не надано і документів, що підтверджують державну реєстрацію будь-яких речових прав, у тому числі права користування цією земельною ділянкою.

Водночас положеннями статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" установлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Тому діяльність органу місцевого самоврядування із планування території відповідного населеного пункту є виконанням встановлених законом владних управлінських функцій, спрямована на забезпечення інтересів громади.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03.11.2019 у справі № 1640/2862/18, якою залишено без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.11.2018 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради про скасування рішень Кременчуцької міської ради Полтавської області від 07.07.2015 "Про необхідність дострокового внесення змін до генерального плану міста Кременчука" та "Про затвердження внесення змін до плану зонування території (зонінгу) м. Кременчука" в частині внесення змін до плану зонування території земельної ділянки по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

У пункті 8 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України позивача визначено як особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

З наведених процесуальних норм Закону випливає, що судовому захисту підлягає лише порушене право. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. В контексті наведених приписів Кодексу адміністративного судочинства України підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, однак, обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушеного права чи законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому слід зазначити, що неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення можливості чи неможливості реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Враховуючи встановлені судом обставини суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області не створює для позивача правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав.

Надаючи оцінку мотивам та обґрунтуванням сторін у справі суд керуючись частиною 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує Європейську конвенцію з прав людини та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у своєму рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що: "п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень."

Також згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів Комітету Міністрів ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

З огляду на зазначене суд не бере до уваги посилання позивача на порушення відповідачем процедури прийняття оскаржуваного рішення, а також на те, що відповідач не дочекався рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі № 440/1439/20, оскільки зазначені обставини жодним чином не спростовують вищевикладених висновків суду щодо відсутності факту порушення прав позивача оскаржуваним рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області.

Відтак, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 3, 6 - 10, 72 - 77, 90, 241 - 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) до Кременчуцької міської ради Полтавської області ( площа Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600) про визнання незаконним та скасування рішення повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення з урахуванням положень пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.І. Клочко