Справа № 640/7602/19
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2020-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

15 червня 2020 року м. Київ № 640/7602/19
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., вирішивши у письмовому провадженні заяву про ухвалення додаткового рішення у справі
до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
третя особаГоловне управління Державної казначейської служби України у місті Києві
прозобов`язати вчинити дії
ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі також - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Казначейської служби України у м. Києві (далі також - третя особа), в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду у м. Києві щодо відмови у вчиненні дій, спрямованих на повернення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) помилково сплаченої суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у м. Києві звернутись відповідно до вимог чинного законодавства до управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва із поданням про повернення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) збору на обов`язкове пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 16 170, 00 грн. (шістнадцять тисяч сто сімдесят гривень), сплаченого згідно з квитанцією від 24.07.2017 р.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду у м. Києві щодо відмови у вчиненні дій, спрямованих на повернення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) помилково сплаченої суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду у м. Києві звернутись відповідно до вимог чинного законодавства до управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва із поданням про повернення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) збору на обов`язкове пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 16 170, 00 грн. (шістнадцять тисяч сто сімдесят гривень), сплаченого згідно з квитанцією від 24.07.2017 року. Стягнуто на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053, ).

Через канцелярію суду 03.06.2020 року представником позивача Колесником К.А. подано заяву про ухвалення додаткового рішення (далі також - заява).

Заяву обґрунтовано тим, що судом не вирішено питання розподілу судових витрат, а саме витрат на правову допомогу, з огляду на що, представник позивача просить суд ухвалити додаткове судове рішення.

Відповідно до пункту 3 частини першої, частини другої-третьої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З огляду на те, що судом вирішувалася адміністративна справа №640/7602/19 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження), суд дійшов висновку про вирішення заяви представника позивача у порядку письмового провадження.

Суд зауважує, що під час розгляду справи по суті позивачем та представником позивача не подавалося клопотання про розподіл судових витрат на правничу допомогу, в той час як подавалися лише документи на їх підтвердження, що на думку суду, не свідчить про намір позивача їх відшкодувати.

Разом з тим, оскільки представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового судового рішення, суд дійшов висновку про вирішення питання розподілу судових витрат на правову допомогу на підставі документів, поданих представником позивача під час розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи у межах вирішення заяви представника позивача, судом встановлено наступне.

У матеріалах адміністративної справи міститься поданий представником позивача 27.06.2019 року детальний опис витрат на правову допомогу за Договором про надання правової (правничої) допомоги від 12.03.2019 року; відзив відповідача від 09.07.2019 року на детальний опис витрат на правову (правничу) допомогу; заперечення представника позивача від 15.07.2019 року проти клопотання про відмову у стягнення судових витрат.

До детального опису витрат на правову допомогу представником позивача долучено Договір про надання правової (правничої) допомоги від 12.03.2019 року, укладений із Адвокатським бюро «Костянтина Колесника» з ОСОБА_1, Акт виконаних робіт №1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 12.03.2019 року; копію рахунку від 25.06.2019 року №5/06-19 про сплату наданої правової (правничої) допомоги у розмірі 4 042,00 грн.; виписку по рахунку АБ «Костянтина Колесника» від 26.06.2019 року про зарахування коштів у розмірі 4 042,00 грн. від ОСОБА_1 за зазначеним рахунком.

Відповідач проти стягнення на користь позивача розміру витрат на правову (правничу) допомогу заперечує, оскільки вважає, що з наведених представником позивача доказів неможливо встановити співрозмірність роботи виконаної адвокатом та часу, витраченого на виконання такої роботи, з огляду на що, підстави для відшкодування судових витрат на правничу допомогу відсутні.

Представник позивача проти тверджень відповідача заперечує, оскільки вважає, що ним надано достатні та належні докази понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

Всебічно і повно дослідивши матеріали справи, обґрунтування заяви, заперечень проти цієї заяви, інших пояснень, наданих сторонами з цього питання, оцінивши докази, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України 05.07.2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (із змінами і доповненнями) (далі також - Закону №5076) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 Закону №5076 визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону №5076).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076).

Відповідно до статті 30 Закону №5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16.

На підтвердження понесення судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду: Договір про надання правової (правничої) допомоги від 12.03.2019 року, укладений із Адвокатським бюро «Костянтина Колесника» з ОСОБА_1, Акт виконаних робіт №1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 12.03.2019 року; копію рахунку від 25.06.2019 року №5/06-19 про сплату наданої правової (правничої) допомоги у розмірі 4 042, 00 грн.; виписку по рахунку АБ «Костянтина Колесника» від 26.06.2019 року про зарахування коштів у розмірі 4 042, 00 грн. від ОСОБА_1 за зазначеним рахунком.

Так, професійну правничу допомогу ОСОБА_1 (далі також - Клієнт) надає Адвокатське бюро «Костянтина Колесника» на підставі Договору про надання правової (правничої) допомоги від 12.03.2019 року.

Дослідивши Акт виконаних робіт №1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 12.03.2019 року, судом встановлено, що адвокатом здійснено: попередній правовий аналіз ситуації (питання) Клієнта з метою оцінки наявності перспектив та правових підстав для захисту прав та інтересів Клієнта; розробку пропозицій і рекомендацій зі стратегії та тактики представництва і захисту інтересів Клієнта; дослідження документів, наданих Клієнтом; дослідження змін до законодавства з урахуванням попередніх редакцій та тривалості правовідносин, в яких перебуває Клієнт; дослідження та аналіз судової практики в подібних правовідносинах - 1 500,00 грн. (1,5 год. робочого часу); складання та подання до суду належним чином оформленої позовної заяви, додатків до неї, попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат з виготовленням необхідних копій документів; на надання вказаного виду правової допомоги - 1 500,00 грн. (1,5 год. робочого часу); вивчення та правовий аналіз відзиву ГУ ПФ України у м. Києві на позовну заяву на предмет його обґрунтованості, а також складання та подання до суду відповіді на відзив та детального опису судових витрат з направленням їх копій іншим учасникам справи - 1 000, 00 грн. (1 год. робочого часу); вивчення інших процесуальних дій, пов`язаних із підготовкою справи до розгляду (пошта) - 42,00 грн.

На переконання суду, зазначені послуги взагалі не дають можливості суду ототожнювати вказані види робіт із наданням правничої допомоги позивачу в межах розгляду адміністративної справи №640/7602/19.

Зокрема, в Акті виконаних робіт №1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 12.03.2019 року судом встановлено, що більшість послуг, які ним надано, це складання детального опису судових витрат з виготовленням необхідних копій документів та направленням їх іншим учасникам справи, що не є у своєму розумінні професійною правничою допомогою.

Крім того, відповідно до змісту ухвали суду від 27.05.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з частиною третьою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Отже, представником позивача складено та подано до суду відповідь на відзив, що в межах справи категорії, визначеної статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України, не є заявою по суті та не є необхідним для розгляду справи, про що, йому як адвокату, має бути відомо.

Крім іншого, послуги як-то: «вчинення інших процесуальних дій, пов`язаних із підготовкою справи до розгляду (пошта)», тобто, як суд розуміє, здійснення представником позивача направлення позову та відповіді на відзив поштовим зв`язком до суду, не потребують спеціальних професійних навичок.

Крім того, дослідивши надані представником позивача документи на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено відсутність у Договорі про надання правової (правничої) допомоги від 12.03.2019 року, Акті виконаних робіт №1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 12.03.2019 року; рахунку від 25.06.2019 року №5/06-19 про сплату наданої правової (правничої) допомоги у розмірі 4 042,00 грн.; виписці по рахунку АБ «Костянтина Колесника» від 26.06.2019 року про зарахування коштів у розмірі 4 042, 00 грн. від ОСОБА_1 , посилання на номер адміністративної справи, в межах якої надавалася правнича допомога.

Беручи до уваги встановлене, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 042,00 грн. є не підтвердженими та неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), відтак, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні розподілу судових витрат в повному обсязі.

Керуючись статтями 6, 9, 143, 195, 252, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У стягненні витрат на правову (правничу) допомогу відмовити.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Додаткове рішення набирає законної сили у порядку та строк, встановлений статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено у порядку статей 292, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне додаткове рішення складено 15.06.2020 року.

Суддя Л.О. Маруліна