Справа № 826/20039/14
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2020-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2020 року м. Київ № 826/20039/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства «Акрілат-Хімконтракт»

до Державної фіскальної служби України

про визнання протиправним та скасування рішення

Прийняв до уваги наступне

Приватне підприємство «Акрілат-Хімконтракт» (далі по тексту - позивач, ПП «Акрілат-Хімконтракт») звернулось з позовом до Державної фіскальної служби України (далі по тексту - відповідач, ДФС) про визнання протиправним та скасування рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.02.2015 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.04.2015 апеляційну скаргу ПП «Акрілат-Хімконтракт» залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.09.2015 касаційну скаргу Приватного підприємства «Акрілат-Хімконтракт» задоволено частково. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.02.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01.04.2015 скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Зокрема, у вказаній ухвалі Вищий адміністративний суд України вказав, що для правильного вирішення спору суду слід встановити природу походження зразків розчинника РФД-2, встановити об`ємну частку спирту розчинника РФД-2, дослідити сертифікати якості, первинні документи, які засвідчують факт придбання спірної продукції, визначити складові денатурантів, основні властивості розчинника РФД-2, за необхідності витребувати додаткові докази для встановлення обставин у справі та призначити відповідну експертизу і в залежності від встановленого правильно застосувати норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Крім того, зазначено, що судами першої та апеляційної інстанцій не було з`ясовано та надано належної правової оцінки встановленому ДФС в спірному рішенні порушенням позивачем саме статей 2, 17 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», що передбачає відповідальність за організацію виробництва спирту етилового, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, спирту-сирцю виноградного, спирту-сирцю плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для нового розгляду та вирішення справи визначено суддю Данилишина В.М.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.10.2015 прийнято справу до свого провадження та призначено судове засідання.

У зв`язку з припиненням повноважень судді Данилишина В.М., 21.04.2017 на підставі «Положення про автоматизовану систему документообігу в адміністративних судах» справу №826/20039/14, передано на розгляд головуючому судді Арсірію Р.О.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.04.2017 прийнято справу №826/20039/14 до свого провадження. Призначено судове засідання 25 жовтня 2017 року о 15:45 год.

В подальшому представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

На підставі ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент проведення судового засідання), суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Як слідує з матеріалів справи, відповідачем на підставі наказу від 08.09.2014 № 631, направлень на проведення перевірки від 09.09.2014 № 676/26-15-21-1-29 та від 09.09.2014 № 677/26-15-21-1-29, у відповідності до положень підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України проведено фактичну перевірку ПП «Акрілат-Хімконтракт» з питань здійсненні оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, наявність ліцензії, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, за результатами якої складено акт від 17.09.2014 № 26/151/21/24744461.

В акті зазначено порушення позивачем Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

На підставі висновків, що викладені в акті перевірки ДФС прийнято рішення №000313 від 12.11.2014, щодо порушення ПП «Акрілат-Хімконтракт» статті 2 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон) та застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 1 922 523,58 грн, відповідно до статті 17 Закону.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням про застосування фінансових санкцій, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України, регламентовані приписами Закону № 481.

У відповідності до ст. 1 Закону № 481 спирт етиловий - спирт етиловий-сирець, спирт етиловий ректифікований технічний, спирт етиловий денатурований (спирт технічний), спирт етиловий технічний, спирт етиловий ректифікований, що відповідають кодам 2207 і 2208 згідно з УКТЗЕД та виготовлені з крохмале- і цукровмісної сировини або з нехарчових видів сировини за спеціальними технологіями.

Місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Єдиний державний реєстр місць зберігання (Єдиний реєстр) - перелік місць зберігання, який ведеться органами доходів і зборів і містить визначені цим Законом відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

У відповідності до ч. 5 ст. 2 Закону № 481 виробництво спирту етилового, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, спирту-сирцю виноградного, спирту-сирцю плодового та алкогольних напоїв здійснюється за наявності внесених до Єдиного реєстру місць зберігання спирту. При цьому приміщення, в яких здійснюється виробництво спирту етилового, та місця зберігання спирту, розташовані на державному підприємстві, яке виробляє спирт етиловий, вважаються акцизним складом.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону № 481 виробництво спирту етилового (у тому числі як лікарського засобу), спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового може здійснюватися лише на державних підприємствах, а біоетанолу - на підприємствах усіх форм власності за наявності у них ліцензій.

Абзацом 16 ч. 2 ст. 17 Закону № 481 (у редакції, чинній на момент виявлення порушення) було передбачено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі вивезення спирту етилового, горілки та лікеро горілчаних виробів з території акцизного складу або транспортування такої продукції без відмітки представника органу доходів і зборів на товарно-транспортній накладній про погодження відпуску - 200 відсотків вартості вивезеної або транспортованої продукції, але не менше 15000 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно проведених досліджень Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та дослідження Міндоходів №94/3-10.2/4266 від 01 серпня 2014 року, об`ємна частка спирту етилового в розчиннику РФД-2 становить більше 80%, а тому зазначена продукція є спиртовим дистилятом. Продукція з концентрацією спирту більше 80% класифікується у товарних позиціях 2207 за кодом , згідно УКТЗЕД, які відносяться до підакцизної продукції (а.с.79-85 Т.1).

Так на виконання вимог ухвали ВАС України від 22.09.2015, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.04.2016 призначено судову експертизу в адміністративній справі № 826/20039/14.

Доручено проведення експертизи експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

На вирішення експертів поставлено наступні питання:

- чи є розчинник флексографічного друку РФД-2 спиртом етиловим, неденатурованим, денатурованим, технічним?

- чи є розчинник флексографічного друку РФД-2 спиртом етиловим та чи можна його використовувати в харчових цілях?

- чи є розчинник флексографічного друку РФД-2 денатурованим багатокомпонентним органічним розчинником?

- чи містить в своєму складі розчинник флексографічного друку РФД-2 етилацетат, бітрекс, циклогексан, які унеможливлюють його використання в харчових цілях окрім основного призначення?

- до якого коду УКТЗЕД відноситься розчинник флексографічного друку РФД-2, виготовлений Лужанським МЦД ДП "Укрспирт" відповідно до "ТУ У 24.3-5-2004 Растворитель для флексографической печати"?

В подальшому клопотанням судового експерта витребувано зразки рідин, дослідження яких необхідно провести; «ТУ У 24.3-5-2004 Растворитель для флексографической печати».

Підприємство повідомило суд та експертну установу, що надання зразків розчинника РФД-2 для експертного дослідження неможливо, оскільки весь обсяг розчинника РФД-2 ПП «Акрілат-Хімконтракт» реалізований покупцям, а виробництво його на Лужанському МПД на сьогодні не ведеться.

Київський науково-дослідний інститут судових експертиз, у свою чергу, повідомленням про неможливість надання висновку судової експертизи від 27.12.2016 № 11734/16-34 вказала, що враховуючи, що станом на 27.12.2016 клопотання експерта не виконано - не надано для дослідження рідини розчинника РФД-2, у зв`язку з чим неможливо надати висновок судової експертизи у справі № 826/20039/14.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ухвалі ВАС України від 22.09.2015 р. суд касаційної інстанції наголосив на необхідності проведення експертизи, не прийнявши таким чином висновки, викладені у дослідження Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та дослідження Міндоходів від 01.08.2014 року № 94/3-10.2/4266, в якості беззаперечного доказу класифікації РФД-2 у товарній позиції 2207 (2207 10 00 90).

Також, при вирішенні справи судом встановлено, що товари за кодом 2207 УКТ ЗЕД належать до групи 22 «Алкогольні та безалкогольні напої і оцет», що суперечить призначенню рідини для автомобіля та фарби.

Підсумовуючи вищенаведене, зважаючи на неможливість проведення судової експертизи через припинення виробництва об`єкта дослідження, суд трактує сумніви щодо класифікації РФД-2 на користь позивача, не надаючи при цьому оцінку характеристикам речовини, що потребує наявності спеціальних знань.

В той же час, наголошення ВАС України на необхідності перевірити відповідність встановленого відповідачем порушення застосуванню міри відповідальності.

Як зазначено в акті перевірки, відповідачем встановлено зберігання позивачем спирту у місці, не внесеному до Єдиного державного реєстру місць зберігання спирту (а. с. 11-14 Т.1).

В той же час, санкція абзацу 16 частини другої статті 17 Закону № 481 не відповідає встановленому порушенню та розміру штрафу, передбаченого нею.

Відтак, недоведеність складу правопорушення покладеного в основу застосування штрафу спірним рішенням доводить протиправність його застосування.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 72, ч. 2 ст. 73, ст. 76, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Із системного аналізу вище викладених норм та з`ясованих судом обставин вбачається, що позов Приватного підприємства «Акрілат-Хімконтракт» до ДФС України про визнання протиправним та скасування рішення є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Державної фіскальної служби України про застосування фінансових санкцій від 12.11.2014 №000313.

Приватне підприємство «Акрілат-Хімконтракт» (04212, м.Київ, ВУЛ.БОГАТИРСЬКА, будинок 3-Г, )

Державна фіскальна служба України (04655, м.Київ, Львівська пл., 8, )

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя Р.О. Арсірій