Справа № 160/3401/20
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року Справа № 160/3401/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
26.03.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні періодів навчання та роботи до загального та пільгового стажу та не застосування Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправними;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу період навчання з 02.01.1990 року по 02.06.1990 року в Червонопартизанському СПТУ №15; до пільгового стажу період роботи з 06.06.1990 року по 05.08.1992 року на шахті «Червоний партизан» ВО Свердловантрацит; до загального та пільгового стажу період роботи з 14.08.1992 року по 13.06.1994 року на шахті ім. « 60-річчя СРСР» Свердловського ВО Свердловантрацит;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зробити перерахунок та виплату пенсії за віком, призначену на пільгових умовах, з додаванням пільгового стажу та з урахуванням вже проведених виплат, починаючи з дня призначення пенсії - 07.07.2019 року.
В обґрунтування позовної заяви зазначається, що з 07.07.2019 року позивачеві призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, однак, при призначенні пенсії відповідачем безпідставно не зараховано до пільгового стажу позивача період навчання в Червонопартизанському СПТУ №15 за провідною спеціальністю «прохідник» з 02.01.1990 року по 02.06.1990 року та періоди роботи з 06.06.1990 року по 05.08.1992 року на шахті «Червоний партизан» на посаді прохідника з повним робочим днем під землею і з 14.08.1992 року по 13.06.1994 року на шахті ім. « 60-річчя СРСР» на посаді прохідника з повним робочим днем під землею, у зв`язку із чим пенсія призначена у меншому розмірі та без застосування Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Крім того, період роботи з 14.08.1992 року по 13.06.1994 року на шахті ім. « 60-річчя СРСР» на посаді прохідника з повним робочим днем під землею з незрозумілих причин не зараховано відповідачем не тільки до пільгового, а й до загального трудового стажу позивача. Не погодившись з розрахунком своєї пенсії, 05.12.2019 року позивач звернувся до відповідача з електронним зверненням на веб-порталі Пенсійного фонду України щодо незарахування до його пільгового стажу періоду з 1990 по 1994 рік. За результатами розгляду даного електронного звернення 20.12.2019 року відповідачем надано відповідь, в якій зазначено, що при поданні заяви про призначення пенсії за віком від 06.09.2019 року до пакету документів, необхідних для призначення пенсії за віком, ОСОБА_1 не були надані уточнюючі довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а також накази про атестацію робочих місць у шкідливих умовах. В подальшому, позивач повторно звернувся до відповідача з заявою від 17.12.2019р., проте відповідач у листі «Про надання інформації» від 28.12.2019 р. №9472/Б-09 виклав позицію аналогічну тій, що ним була надана позивачеві у відповіді від 20.12.2019 року. Проте, з викладеними у відповіді та листі підставами незарахування вищезазначених періодів роботи та навчання до його пільгового стажу позивач не згоден та вважає, що він має право на зарахування до пільгового стажу періодів його роботи на шахті «Червоний партизан» та шахті ім. « 60-річчя СРСР», а також періоду навчання, оскільки це підтверджено відповідними записами в його трудовій книжці, довідками про підтвердження наявного трудового стажу, про перейменування підприємства, про заробітну плату для обчислення пенсії, копіями наказів про прийняття, звільнення та атестацію робочих місць тощо, які були надані відповідачу при первинному зверненні із заявою про призначення пенсії за віком, проте безпідставно ним не прийняті до уваги, посилаючись на недійсність будь-яких актів, виданих органами та/або особами на тимчасово окупованій території. Водночас, позивач працював на вказаних підприємствах в той період, коли Луганська область була невід`ємною частиною України та безпосередньо входила до її складу, а з набранням чинності Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014р. №1207-VІІ територія Луганської області, хоч і віднесена до тимчасово окупованої, проте досі залишається невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесенні до її відання, тому посилання відповідача на недійсність будь-яких актів, виданих органами та/або особами на тимчасово окупованій території, є безпідставними і не можуть вважатися вагомими причинами для відмови у зарахуванні вищезазначених періодів роботи та навчання до загального та пільгового стажу позивача, оскільки це порушує конституційні права і свободи останнього. Крім того, у даному випадку застосуванню підлягають так звані «намібійські винятки» Міжнародного суду ООН, згідно з якими документи, що видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Таким чином, враховуючи пільговий стаж, що був зарахований відповідачем, та пільговий стаж за спірні періоди, який має бути зарахований відповідачем, загальний пільговий стаж позивача складає 16 років 05 місяців 25 днів, що, в свою чергу, є достатнім для застосування при призначенні позивачеві пенсії Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». За наведених обставин, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року вказана позовна заява залишена без руху та позивачеві надано строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду копії екземпляру позовної заяви для відповідача
На виконання вимог ухвали суду від 31 березня 2020 року позивачем 16 квітня 2020 року усунуто означені недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року прийнято до розгляду вищевказану позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження в адміністративній справі №160/3401/20, призначено цю справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) з 07.05.2020 року, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
Крім того, вказаною ухвалою суду витребувано у ГУ ПФУ в Дніпропетровській області завірену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).
21.05.2020 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач з позовними вимогами, викладеними в позовній заяві, не погоджується та просить відмовити у їх задоволені у повному обсязі, посилаючись на те, що ОСОБА_1 з 07.07.2019 року згідно з заявою останнього від 06.09.2019 року призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058). Пенсія позивачеві призначена із розрахунку 33 роки 13 днів загального стажу станом на 30.12.2016 року, з яких 12 років 15 днів - пільговий стаж за Списком №1 на підземних роботах. При цьому до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 не враховано період навчання з 02.01.1990 року по 02.06.1990 року в СПТУ №15 в м. Червонопартизанськ за професією прохідник; період роботи з 06.06.1990 року по 05.08.1992 року прохідником з повним робочим днем під землею на шахті «Червоний партизан» ВО Свердловантрацит, а також до загального та пільгового стажу не враховано період роботи з 14.08.1992 року по 13.06.1994 року прохідником з повним робочим днем під землею на шахті ім. « 60-річчя СРСР» Свердловського Свердловантрацит, оскільки на підтвердження пільгового стажу роботи за вищезазначений період позивачем надано уточнюючі довідки, видані «філіалом №2 ЗАО «Внешторгсервис» м. Луганськ, ЛНР, водночас, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №595 з 01.12.2014 року на територіях, які тимчасово не контролюються українською владою, органи державної влади не функціонують, тому будь-які запити, звернення, довідки чи інші документи, підготовлені або видані підприємствами з територій, які непідконтрольні українській владі, не підлягають реєстрації та виконанню. Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не має законних підстав для зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу, оскільки в трудовій книжці позивача відсутня інформація про розділ, підрозділ, пункт, найменування списків, проведення атестації робочих місць, а інші документи, що підтверджують пільговий характер робіт та видані відповідно до норм чинного законодавства України, відсутні. Відповідно до ст.38 Закону України «Про професійну-технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. Оскільки період роботи позивача після закінчення навчання в СПТУ №15 в м. Червонопартизанськ не враховано до пільгового стажу роботи, тому відсутні підстави для зарахування періоду навчання до пільгового стажу. Також відповідачем зазначено, що позивач з заявою про перерахунок пенсії встановленої форми відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не звертався, а його заяви від 05.12.2019р. та від 20.12.2019р. подані в довільній формі, тому і відповідь на них надана в порядку Закону України «Про звернення громадян». Тобто правовідносини між Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та ОСОБА_1 з питання проведення перерахунку пенсії не виникали, відмову в проведенні перерахунку пенсії відповідач не надавав, таким чином, позовні вимоги в частині перерахунку пенсії з дати призначення пенсії, тобто з 07.07.2019 року є безпідставними та задоволенню не підлягають. Крім того, на думку відповідача, позовні вимоги в частині щодо зобов`язання пенсійного органу провести перерахунок пенсії позивача з дати її призначення, тобто з 07.07.2019р., заявлені поза межами встановленого ст.122 КАС України строку звернення до суду. Враховуючи вищевикладене, на думку відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області діяло в межах повноважень та згідно з діючим законодавством.
Також на виконання вимог ухвали суду від 21 квітня 2020 року відповідачем разом з наданням відзиву на позовну заяву надано копію пенсійної справи ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).
26 травня 2020 року від позивача до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній виклав позицію аналогічну, зазначеній ним у позовній заяві, та додатково зазначив, що посилання відповідача на застосування шестимісячного строку звернення за захистом прав, свобод та інтересів він вважає неправомірним, оскільки про те, що він отримував пенсію без застосування норм ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» він дізнався тільки після звернення з заявою 05.12.2019 року, тому 20.12.2019 року звернувся із заявою про перерахунок пенсії.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Відповідно до ч.2 ст.263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Частиною 4 статті 243 КАС України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 243, 250, 257, 258, 263 КАС України, а також з урахуванням того, що з 12.05.2020 р. по 29.05.2020 р. включно, суддя Турова О.М. перебувала у відпустці, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні, а повне судове рішення складено першого робочого дня.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
06.09.2019 року. ОСОБА_1 звернувся до Павлоградського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області з заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, до якої подав відповідний пакет документів, зокрема: трудову книжку, довідки про підтвердження наявного трудового стажу №266/1 від 09.08.2019р. та №2159, довідки про перейменування підприємства, довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №86/1, №85/2 від 09.08.2019р. та №2160, копії наказів про прийняття на роботу та звільнення, а також копію наказу про атестацію робочих місць №314 від 28.02.1995р.
За результатами розгляду вищевказаної заяви ОСОБА_1 від 06.09.2019р. йому призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV з 07.07.2019 року.
Відповідно до ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії при призначенні ОСОБА_1 пенсії враховано загальний страховий стаж - 33 роки 13 днів, з яких до 01.01.2004 року - 8 років 8 місяців 13 днів, після 01.01.2004 року - 12 років 4 місяці, додаткові роботи за Списком № 1 - 12 років, в тому числі робота за Списком № 1 - 12 років 15 днів.
Як слідує з ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії (стаж для розрахунку), відповідачем не зараховано до пільгового стажу позивача період навчання з 02.01.1990 року по 02.06.1990 року в Червонопартизанському СПТУ №15 за провідною спеціальністю «прохідник» та період роботи з 06.06.1990 року по 05.08.1992 року на шахті «Червоний партизан» на посаді прохідника з повним робочим днем під землею, а також не зараховано до загального та пільгового стажу позивача період роботи з 14.08.1992 року по 13.06.1994 року на шахті ім. « 60-річчя СРСР» на посаді прохідника з повним робочим днем під землею.
За результатами розгляду цього електронного звернення 20.12.2019 року відповідачем надано електронну відповідь, в якій зазначено, що зарахування періодів роботи з 1990 року по 1994 року до стажу на пільгових умовах можливо лише на підставі відомостей, що містить трудова книжка та уточнюючі довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а також накази про атестацію робочих місць за умовами праці, але при поданні заяви про призначення пенсії за віком від 06.09.2019 року до пакету документів, необхідного для призначення пенсії за віком, ОСОБА_1 не надані відповідні уточнюючі довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а також накази про атестацію робочих місць у шкідливих умовах. При цьому відповідно до ч.ч.2,3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч.2 цієї статті є недійсним та не створює правових наслідків.
Крім того, ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою від 17.12.2019р., в якій просив зарахувати до його загального та пільгового стажу періоди які, при призначенні йому пенсії не були враховані, а саме: період навчання в Червонопартизанському СПТУ №15 за провідною спеціальністю «прохідник» за період з 02.01.1990 року по 02.06.1990 року, період роботи на шахті «Червоний партизан» з 06.06.1990 року по 05.08.1992 року на посаді прохідника з повним робочим днем під землею та період роботи на шахті ім. « 60-річчя СРСР» з 14.08.1992 року по 13.06.1994 року на посаді прохідника з повним робочим днем під землею, а також зробити перерахунок пенсії згідно з Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з дати призначення пенсії. При цьому у вказаній заяві позивачем зазначено, що його трудова книжка містить усі необхідні записи, що підтверджують вищезазначені періоди роботи, їх характер та зайнятість за професією, яка віднесена до Списку №1, сама назва якої «прохідник з повним робочим днем під землею» вказує на характер виконуваних робіт; також надана трудова книжка містить записи про відповідні накази, як на підставу внесення всіх записів, а всі записи завірені підписом уповноваженої особи та печаткою.
Листом від 28.12.2019р. №9472/Б-09 «Про надання інформації» пенсійний орган у відповідь на заяву позивача від 17.12.2019р. надав останньому аналогічну відповідь, викладеній у електронній відповіді від 20.12.2019р.
Незгода позивача з діями відповідача щодо відмови у зарахуванні спірних періодів навчання та роботи ОСОБА_1 до загального та пільгового стажу останнього та не застосування пенсійним органом Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» при призначенні позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах, зумовила звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до ч.1 ст.114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є належність його професії, посади до пільгової, тобто до Списку №1 в даному випадку, та підтвердження шкідливих умов праці за результатами проведеної атестації робочого місця, а також наявність достатньої кількості пільгового стажу на таких роботах та досягнення відповідного віку, встановленого законом.
При цьому суд зауважує, що відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Червонопартизанським МВМ м. Свердловська Луганської області 08.01.2002р., датою народження ОСОБА_1 є ІНФОРМАЦІЯ_1 р., тобто на день звернення позивача до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (06.09.2019р.) ОСОБА_1 було повних 50 років.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно з приписами статті 62 Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII (далі Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також, відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі Порядок №637).
Відповідно до п.1, п.2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За змістом приписів пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
З аналізу наведених законодавчих приписів, зокрема, ст.62 Закону №1788-XII та п.1 Порядку №637, слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція від 29.07.1993 №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
При цьому, як передбачено пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993р. №301 «Про трудові книжки працівників», заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Пунктом 1.2 Інструкції № 58 від 29.07.1993р. передбачено, що трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.
Відповідно до п. 2.4 Інструкції № 58 від 29.07.1993р. усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Згідно з п.4.1 Інструкції № 58 від 29.07.1993р. у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.
Відповідно до п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), до заяви для призначення пенсії за віком додаються такі документи (надаються копії документів з оригіналами): паспорт та документи про місце проживання (реєстрації) особи; документ про присвоєння реєстраційного номеру; трудова книжка (відомості про роботу); диплом, атестат училища, які стверджують денну форму навчання; свідоцтво про шлюб (для жінок); свідоцтво про народження дітей (для жінок); та інші документи.
Згідно з п.п.3 п.4.2 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що право органів, які призначають пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено у пункті 4.7 Порядку №22-1.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачем при зверненні до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах подано трудову книжку ОСОБА_1 (серія НОМЕР_3 ), згідно з записами № 6-9 в якій останній в спірний період 1990-1994 р. працював у такі періоди на таких посадах:
Шахта «Червоний партизан» комбінату «Свердловантрацит»
- 06.06.1990р. прийнято прохідником 5 розряду з повним робочим днем під землею (наказ № 344-к від 04.06.1990 р.);
- 05.08.1992р. звільнено за переведенням на шахту «Должанская-Капитальная» п.5 ст.36 КЗпП (наказ №397-к від 06.08.1992 р.);
- 14.08.1992р. прийнято прохідником 5 розряду з повним робочим днем під землею (наказ № 09-к від 14.08.1992 р.);
шахта ім. « 60-летия СССР» перейменована на шахту «Должанская-Капитальная» (рішення Свердловського міськвиконкому №144 от 24.04.1992р.);
- 13.06.1994р. звільнено за власним бажанням ст.38 КЗпП (наказ №273-к від 14.06.1994 г.).
Записи 4-8 виконано без виправлень, у чіткій послідовності, із завірянням підписами відповідальних осіб та печатками роботодавців.
В записі № 9 міститься виправлення, проте на підтвердження вірності зазначення номера наказу, а саме: «пр. 273/к від 14.06.1994 року» ОСОБА_2 , як до відповідача разом із заявою про призначення пенсії, так і до суду були надані копії наказів директора шахти ім. « 60-річчя СРСР» виробничого об`єднання «Свердловантрацит» №409 к від 14.08.1992р. та №273-к від 14.06.1994р., відповідно до яких позивача було прийнято та звільнено з роботи.
Аналіз вищенаведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Суд зазначає, що вищенаведені норми встановлюють виключний пріоритет трудової книжки перед іншими документами для визначення пільгового стажу.
Отже, записів в трудовій книжці позивача для цього повністю достатньо, оскільки в трудовій книжці ОСОБА_1 зазначені періоди роботи, назви професії, а також визначено, що роботи виконувались з повним робочим днем під землею.
Крім того, з метою додаткового підтвердження зайнятості на посадах, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, позивачем до пенсійного органу разом із заявою про призначення пенсії та до суду надані наступні документи:
- довідка про заробітну плату для обчислення пенсії за період 1990-1992 р.р. від 09.08.2019р. №85/1, видана філіалом №2 ЗАТ «Внєшторгсервіс» ЛНР;
- додаток до довідки про заробітну плату від 09.08.2019р. №85/2, виданий філіалом №2 ЗАТ «Внєшторгсервіс» ЛНР;
- довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній, №266/1 від 09.08.2019р., видана філіалом №2 ЗАТ «Внєшторгсервіс» ЛНР, відповідно до якої ОСОБА_1 дійсно працював у період з 06.06.1990р. по 05.08.1992р. на шахті «Червоний партизан» прохідником з повним робочим днем під землею підземної ділянки УПР-1, що передбачено Списком №1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991р., розділ 1, підрозділ 1, пункт 1010100а;
- довідка про перейменування підприємства б/н, видана філіалом №2 ЗАТ «Внєшторгсервіс» ЛНР, відповідно до якої правонаступником шахти «Червоний партизан» комбінату «Свердловантрацит» є ДВАТ «Шахта «Червоний партизан» ДХК «Свердловантрацит» відповідно до наказу №444 від 13.09.1996р.; ДВАТ «Шахта «Червоний партизан» ДХК «Свердловантрацит» реорганізовано в ВП «Шахта «Червоний партизан» ДП «Свердловантрацит» відповідно до наказу №117 від 07.03.2003р.; ВП «Шахта «Червоний партизан» ДП «Свердловантрацит» наказом МЕУП України №733 від 01.12.2011р. передано в довгострокове користування ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» відповідно до концесійного договору від 01.12.2011р., згідно з п.33.8 якого концесіонер є правонаступником ВП «Шахта «Червоний партизан» за майновими та немайновими правами; ВП «Шахтоуправління Червонопартизанське» ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» створено відповідно до Положення про відокремленні підрозділи; «ШУ Червонопартизанське» створене згідно з Протоколом загальних зборів учасників ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» від 17.09.2012р. і входить до організаційної структури ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит»; До складу Шахтоуправління увійшла, зокрема, Шахта «Червоний партизан»; Згідно з рішенням №5 єдиного засновника ЗАТ «Внєшторгсервіс» від 10.03.2017р. на території ЛНР створено філіал №2 ЗАТ «Внєшторгсервіс», який внесено до ДРФІЮО, акредитованих на території ЛНР, 21.03.2017р. Згідно з наказом філіалу №2 ЗАТ «Внєшторгсервіс» від 31.03.2017р. №1/ОД затверджено організаційну структуру відокремлених підрозділів філіалу, до складу якої увійшов структурний підрозділ «Свердловантрацит», ВП «Шахтоуправління Червонопартизанське», фактична діяльність якого розпочата 01.04.2017р. Згідно з постановою Ради Міністрів ЛНР від 09.08.2016р. №408 «Про затвердження Порядку формування Архівного фону ЛНР, виявлення, приймання на державне зберігання архівних документів і організації їх використання» та наказу №107 від 31.05.2017р. ЗАТ «Внєшторгсервіс» Філіал №2 ЗАТ СП «Свердловантрацит» ПП «Червонопартизанське» є розпорядником архівних документів ВП «ШУ Червонопартизанське» ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит»;
- довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній, №2159, видана філіалом №2 ЗАТ «Внєшторгсервіс» ЛНР, відповідно до якої ОСОБА_1 дійсно працював у період з 14.08.1992р. по 13.06.1994р. прохідником з повним робочим днем під землею підземних ділянок ОКР-1, УПР-2, РВУ, що передбачено Списком №1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994р., розділ 1, підрозділ 1, пункт 1010100а; наказ про атестацію робочого місця №314 від 28.12.1995р., №773 від 19.10.1999р.;
- довідка про заробітну плату для обчислення пенсії за період 1992-1994 р. №2160, видана філіалом №2 ЗАТ «Внєшторгсервіс» ЛНР;
- копія наказу директора шахти «Должанская-Капитальная» ВО «Свердловантрацит» від 28.02.1995р. №314 «Про результати проведення атестації робочих місць», відповідно до якого підтверджено право на пенсію на пільгових умовах для працівників шахти, посади і професії яких зазначені у Списку №1, зокрема, прохідників;
- довідка про перейменування підприємства ЛНР №2161, видана філіалом №2 ЗАТ «Внєшторгсервіс», відповідно до якої шахта ім. « 60-річчяСРСР» ВО «Свердловантарцит» перейменована на шахту «Должанская-Капитальная» ВО «Свердловантарцит» згідно з рішенням Свердловського міськвиконкому №144 від 24.04.1992р.; в подальшому на підставі наказу №444 від 13.09.1996р. остання перейменована на ДВАТ «Шахта «Должанская-Капитальная» ДХК «Свердловантрацит». На підставі наказу МУП №207 від 11.05.1998р. ДВАТ «Шахта «Должанская-Капитальная» ДХК «Свердловантрацит» перейменоване на ДП ВАТ «Шахта «Должанская-Капитальная» ДХК «Свердловантрацит». Згідно з наказом Мінтопенерго №117 від 07.03.2003р. останнє реорганізовано в ВП «Шахта «Должанская-Капитальная» ДП «Свердловантрацит». Наказом №12 від 26.12.2011р. та рішенням загальних зборів учасників ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» від 15.12.2011р., на підставі п.14.3.16 Статуту Товаритсва, затверджено організаційну структуру ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит». Станом на 15.12.2001р. на підставі п.14.3.27 Статуту Товариства створено ВП «Шахта «Должанская-Капитальная» ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит». ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» ВП «Шахта «Должанская-Капитальная» є правонаступником ВП «Шахта «Должанская-Капитальная» ДП «Свердловантрацит» на підставі договору №1 від 02.03.2012р. (п.п.33.8 п.33). З 01.04.2013р. ВП «Шахта «Должанская-Капитальная», ВП «Шахта «Центросоюз», ВП «Шахта «Харківська» та ВП ДОФ «Центросоюз» об`єднано в ВП «Шахтоуправління Свердловське» ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» згідно з наказом №405 від 21.12.2012р. Згідно з рішенням №5 єдиного засновника ЗАТ «Внєшторгсервіс» від 10.03.2017р. на території ЛНР створено філіал №2 ЗАТ «Внєшторгсервіс», який внесено до ДРФІЮО, акредитованих на території ЛНР, 21.03.2017р. Згідно з наказом філіалу №2 ЗАТ «Внєшторгсервіс» від 31.03.2017р. №1/ОД затверджено організаційну структуру відокремлених підрозділів філіалу, до складу якої увійшов структурний підрозділ «Свердловантрацит» та ВП «Шахтоуправління Свердловське», фактична діяльність якого розпочата 01.04.2017р. Згідно з постановою Ради Міністрів ЛНР від 09.08.2016р. №408 «Про затвердження Порядку формування Архівного фону ЛНР, виявлення, приймання на державне зберігання архівних документів і організації їх використання» та наказу №107 від 31.05.2017р. ЗАТ «Внєшторгсервіс» Філіал №2 ЗАТ СП «Свердловантрацит» ПП «Свердловське» є розпорядником архівних документів ВП «ШУ Свердловське» ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит».
Відомості, зазначені у вказаних уточнюючих довідках щодо характеру та умов праці, співпадають із записами, зазначеними в трудовій книжці ОСОБА_1 .
Згідно з п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні пенсії за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 (далі Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.
Судом встановлено, що в період роботи позивача з 06.06.1990р. по 05.08.1992р. на шахті «Червоний партизан» прохідником з повним робочим днем під землею діяв Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком (по старості) на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991р., розділом 1 «Гірничі роботи» підрозділом 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» пунктом 1010100а якого передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994р. №162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено новий Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість на яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Тобто, з 11.03.1994р. постанова Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991р. втратила чинність і з цієї дати діяв Список №1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994р.
Водночас, розділом 1 «Гірничі роботи» підрозділом 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» пунктом 1010100а Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994р., також передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.
Таким чином, протягом періоду роботи ОСОБА_1 з 06.06.1990 року по 05.08.1992 року на шахті «Червоний партизан» на посаді прохідника з повним робочим днем під землею, а також протягом періоду його роботи з 14.08.1992 року по 13.06.1994 року на шахті ім. « 60-річчя СРСР» на посаді прохідника з повним робочим днем під землею, займані позивачем посади відносилися до Списку виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці №1, затвердженого і постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991р., і постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994р., зайнятість на яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Судом також встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до наказу директора шахти «Должанская-Капитальная» ВО «Свердловантрацит» від 28.02.1995р. №314 «Про результати проведення атестації робочих місць», копія якого надавалася позивачем пенсійному органу під час звернення з заявою про призначення пенсії, а також долучена до матеріалів справи, підтверджено право на пенсію на пільгових умовах для працівників шахти, посади і професії яких зазначені у Списку №1, зокрема, прохідників.
При цьому, як зазначалося вище, п.3 Порядку №383, зокрема, передбачено, що до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.
Оскільки відповідно до п.3 Порядку №383 вимоги щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці введені в дію після 21.08.1992 року, то для підтвердження права на зарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача з 06.06.1990 року по 05.08.1992 року на шахті «Червоний партизан» на посаді прохідника з повним робочим днем під землею, а також протягом періоду його роботи з 14.08.1992 року по 21.08.1992 року на шахті ім. « 60-річчя СРСР» накази про результати атестації цих робочих місць за умовами праці не потрібні.
За змістом приписів п.1 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року №442 (далі Порядок №442), атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Пунктом 4 Порядку №442 визначено, що атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Позачергово атестація проводиться у разі докорінної зміни умов і характеру праці з ініціативи роботодавця, профспілкового комітету, трудового колективу або його виборного органу, органів Держпраці.
Відповідно до п.4.2 Порядку №383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.
При цьому пунктом 4.3 Порядку №383 визначено, що у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
З огляду на приписи п.4.3 Порядку №383 та враховуючи наказ директора шахти «Должанская-Капитальная» ВО «Свердловантрацит» від 28.02.1995р. №314 «Про результати проведення атестації робочих місць», з якого слідує, що вперше атестацію робочого місця позивача проведено впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, тобто до 21.08.1997р., та протягом цього періоду підтверджено право позивача на пенсію за віком на пільгових умовах, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, слід зарахувати весь період роботи позивача на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списком №1, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації, тобто до 28.02.1995р., а також період роботи позивача на цьому підприємстві впродовж наступних 5 років, тобто до 28.02.2000р.
При цьому доказів того, що протягом всього вищезазначеного періоду мала місце докорінна зміна умов і характеру праці відповідачем не надано.
Таким чином, суд доходить висновку, що наданим позивачем при зверненні до відповідача з заявою про призначення пенсії документами, зокрема, трудовою книжкою, довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній, наказом директора шахти «Должанская-Капитальная» ВО «Свердловантрацит» від 28.02.1995р. №314 «Про результати проведення атестації робочих місць» тощо, у повному обсязі підтверджено право позивача на зарахування періодів його роботи з 06.06.1990 року по 05.08.1992 року на шахті «Червоний партизан» ВО Свердловантрацит та з 14.08.1992 року по 13.06.1994 року на шахті ім. « 60-річчя СРСР» Свердловського ВО Свердловантрацит до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а також на зарахування періоду роботи з 14.08.1992 року по 13.06.1994 року на шахті ім. « 60-річчя СРСР» Свердловського ВО Свердловантрацит до загального страхового стажу позивача.
Судом встановлено та відповідачем фактично визнається у відповіді на відзив, що позивачем при зверненні до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах надані вищевказані уточнюючі довідки та додаткові документи, які не були враховані пенсійним органом, оскільки вони видані підприємством, що знаходиться на непідконтрольній території України, а саме: філіалом №2 ЗАТ «Внєшторгсервіс» ЛНР, з огляду на що відповідач і не зарахував вищевказані спірні періоди роботи позивача до його пільгового стажу, а також період роботи з 14.08.1992 року по 13.06.1994 року на шахті ім. « 60-річчя СРСР» Свердловського ВО Свердловантрацит до загального страхового стажу позивача, не зважаючи на наявність відповідних записів у трудовій книжці ОСОБА_1 .
З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити таке.
З практики Європейського суду з прав людини слідує, що в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.
До вказаних правовідносин застосуванню підлягають так звані «намібійські винятки» Міжнародного суду ООН, згідно з якими документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.
У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016).
«Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».
При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22.10.2018р. у справі №235/2357/17.
За таких обставин, відповідачем безпідставно не враховані вищевказані документи, що були надані позивачем при зверненні з заявою про призначення пенсії на підтвердження наявності у нього пільгового стажу за спірні періоди роботи з 06.06.1990 року по 05.08.1992 року на шахті «Червоний партизан» ВО Свердловантрацит та з 14.08.1992 року по 13.06.1994 року на шахті ім. « 60-річчя СРСР» Свердловського ВО Свердловантрацит.
Таким чином, суд доходить висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 06.06.1990 року по 05.08.1992 року на шахті «Червоний партизан» ВО Свердловантрацит; до загального та пільгового стажу періоду роботи з 14.08.1992 року по 13.06.1994 року на шахті ім. « 60-річчя СРСР» Свердловського ВО Свердловантрацит та, відповідно, про зобов`язання відповідача з метою відновлення порушеного права позивача зарахувати до пільгового стажу останнього періоду роботи з 06.06.1990 року по 05.08.1992 року на шахті «Червоний партизан» ВО Свердловантрацит; до загального та пільгового стажу періоду роботи з 14.08.1992 року по 13.06.1994 року на шахті ім. « 60-річчя СРСР» Свердловського ВО Свердловантрацит, а, отже, про задоволення позовних вимог в цій частині.
Щодо позовних вимог відносно зарахування до пільгового стажу позивача періоду його навчання з 02.01.1990 року по 02.06.1990 року в Червонопартизанському СПТУ №15, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.38 Закону України «Про професійну-технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Судом встановлено, що в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 згідно з записами №№4-5 останнього 02.01.1990р. зараховано на навчання в Червонопартизанське СПТУ №15 за спеціальністю «прохідник» (наказ №1-к від 02.01.1990р.); 02.06.1990р. відраховано зі складу училища у зв`язку із закінченням навчання (наказ №17-к від 02.06.1990р.).
Позивачем додатково на підтвердження періоду навчання з 02.01.1990 року по 02.06.1990 року в Червонопартизанському СПТУ №15 надано Диплом серії НОМЕР_4 , копія якого міститься в матеріалах справи.
Згідно з записом №6 в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 останній почав працювати за набутою спеціальністю 06.06.1990р., тобто менше ніж через три місяця після закінчення навчання, отже, останнім дотримано вимоги ст.38 Закону України «Про професійну-технічну освіту», тому період навчання ОСОБА_1 з 02.01.1990 року по 02.06.1990 року в Червонопартизанському СПТУ №15 підлягає зарахуванню до пільгового стажу останнього, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
При цьому суд зауважує, що відповідачем не зазначено, а судом не виявлено доказів того, що записи про спірні періоди в трудовій книжці позивача можна визнати такими, які не відповідають дійсності чи зроблені з порушенням визначеної процедури.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 02.01.1990 року по 02.06.1990 року в Червонопартизанському СПТУ №15 та, відповідно про зобов`язання відповідача здійснити зарахування цього періоду до пільгового стажу позивача, а, отже, про задоволення позовних вимог в цій частині.
Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 відносно визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не застосування Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, суд зазначає таке.
16.09.2008 року набрав чинності Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» №345 (далі Закон №345) (тобто до призначення пенсії позивачу), спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів.
Дія цього Закону, відповідно до положень частини першої, поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
Відповідно до статті 8 Закону №345 мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
До кола працівників, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та встановлені цим законом пільги, належать тільки працівники, зазначені у Списку №1, які були зайняті на підземних роботах саме повний робочий день та працівники державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених Кабінетом Міністром України, та членів їх сімей.
При цьому, статтею 10 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» визначено, що дія статті 8 Закону поширюється також на пенсіонерів, пенсія яким була призначена до набрання чинності цим Законом.
Аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» необхідна сукупність трьох умов: наявність пільгового стажу роботи на підземних роботах не менше 15 років для чоловіків, зайнятість на цих підземних роботах повний робочий день та віднесення професії до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 «Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», який затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 р. № 383, передбачено, що під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80% робочого часу, встановленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.
Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений Постановою Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року №10, що діяв до 11 березня 1994 року, Список №1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, що діяв до 16 січня 2003 року, Список №1 затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16 січня 2003 року, що діяв до 24 червня 2016 року та Список №1, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461, містить в собі розділ 1 підрозділ 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» у яких передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.
Таким чином, професії та посади позивача, за якими він працював, віднесені до Списку №1.
Суд також вказує на те, що в трудовій книжці позивача, безпосередньо, зазначається що він працював на посадах з повним робочим днем під землею.
Як встановлено з матеріалів справи, пільговий стаж роботи позивача, який зарахований відповідачем за Списком №1 складає 12 років 15 днів. При цьому, враховуючи встановлені судом обставини та висновки суду, до пільгового стажу позивача (Список №1) підлягають зарахуванню спірні періоди, а саме: період навчання з 02.01.1990 року по 02.06.1990 року в Червонопартизанському СПТУ № 15, а також періоди роботи з 06.06.1990 року по 05.08.1992 року на шахті «Червоний партизан» ВО Свердловантрацит та з 14.08.1992 року по 13.06.1994 року на шахті ім. «60-річчя СРСР» Свердловського ВО Свердловантрацит, що у своїй сукупності свідчить про те, що загальний пільговий стаж позивача за Списком №1 складає понад 15 років, що, в свою чергу, надає підстави для застосування при призначенні позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», однак, протиправно відповідачем здійснено не було, внаслідок чого такі дії відповідача є протиправними.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зробити перерахунок та виплату пенсії за віком, призначену на пільгових умовах, з додаванням пільгового стажу та з урахуванням вже проведених виплат, починаючи з дня призначення пенсії 07.07.2019 року, суд зазначає наступне.
Як встановлено судом вище, та підтверджено матеріалами справи, позивач 17.12.2019 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив зарахувати до його загального та пільгового стажу періоди які, при призначенні йому пенсії, не були враховані, а саме: період роботи на шахті «Червоний партизан» з 06.06.1990 року по 05.08.1992 року на посаді прохідника з повним робочим днем під землею та на шахті ім. « 60-річчя СРСР» з 14.08.1992 року по 13.06.1994 року на посаді прохідника з повним робочим днем під землею, а також та період навчання в Червонопартизанському СПТУ №15 за провідною спеціальністю «прохідник» з 02.01.1990 року по 02.06.1990 року та зробити перерахунок пенсії згідно з Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з дати призначення пенсії, що викладена в довільній формі.
Суд зазначає, що в межах спірних правовідносин йдеться про перерахунок раніше призначеної пенсії, тобто вид пенсії не змінюється, і позивач звернувся до відповідача із заявою довільного зразка, яка містить всі необхідні дані для здійснення такого перерахунку пенсії, як просив позивач, а також суд наголошує, що зі змісту заяви встановлено, що вона містить всю необхідну інформацію та обґрунтування, що передбачена і заявою встановленого зразка.
Проте, заява ОСОБА_1 розглянута відповідачем в порядку Закону України «Про звернення громадян», рішення по суті щодо перерахунку позивачеві пенсії відповідачем не приймалося, а лист від 28.12.2019 року № 9472/Б-09 має роз`яснювальний характер та не встановлює для позивача правових наслідків.
При цьому, зазначаючи про недотримання позивачем порядку звернення до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії (не подання зави встановленого зразка), відповідач припустився надмірного формалізму, оскільки, по-перше, зі змісту заяви ОСОБА_1 слідує, що вона містить всю необхідну інформацію, що передбачена заявою встановленого зразка, а, по-друге, з огляду на відповідь ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, неналежна форма заяви не була підставою для відмови.
Таким чином твердження відповідача з приводу того, що позивач з заявою про перерахунок пенсії встановленої форми відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не звертався, тобто правовідносини між відповідачем та ОСОБА_1 з питання проведення перерахунку пенсії не виникали, відмову в проведенні перерахунку пенсії пенсійний орган не надавав є помилковими та підлягає відхиленню.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30.05.2018р. у справі № 537/3480/17.
Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що при розгляді заяви позивача про перерахунок пенсії від 17.12.2019р., відповідачем, в порушення частин п`ятої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та пункту 4.3 Порядку №22-1, рішення про перерахунок пенсії або відмову у перерахунку пенсії не приймалось, а лише надано відповідь листом від 28.12.2019р. № 9472/Б-09, чим фактично допущено протиправну бездіяльність.
Що стосується обраного позивачем способу захисту його порушених прав, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:
- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);
- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);
- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);
- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Оскільки відповідачем не прийнято відповідне рішення, суд вважає, що позовні вимоги щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зробити перерахунок та виплату пенсії за віком, призначену на пільгових умовах, з додаванням пільгового стажу та з урахуванням вже проведених виплат, починаючи з дня призначення пенсії 07.07.2019 року, є передчасними, оскільки до прийняття відповідного рішення спір про такий перерахунок (чи відмову у перерахунку) не може бути предметом судового розгляду. Відтак, у задоволенні вказаних вимог належить відмовити.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно з приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За сукупності викладених обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та відповідно до цього є підставою для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Відповідно до частини 3 статті 139 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
З огляду на положення вказаної статті та зважаючи на часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 840,80 грн. підлягають відшкодуванню на користь останнього пропорційно до розміру задоволених позовних вимог шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області коштів у сумі 560,53 грн.
Керуючись ст. ст. 241-246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 01.06.2020 року.

Суддя О.М. Турова