Справа № 640/12160/19
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2020-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2020 року м. Київ № 640/12160/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовомОСОБА_1
ДоДержавної фіскальної служби України
прозобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі-позивач/ ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної фіскальної служби України (далі-відповідач/ДФС України) про зобов`язання відповідача зареєструвати позивача, який має право здійснювати будь-які платежі та правочини без ідентифікаційного номера на підставі відмітки в паспорті від 09.11.2005 р., внесеною Державною податковою адміністрацією України, в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків як особу, яка через свої релігійні переконання відмовилась від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та інших обов`язкових платежів, на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23.02.2005 р. по справі № 2-601/2005, має відповідну відмітку в паспорті громадянина України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.07.2019 р. прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та встановлено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Позові вимоги мотивовані протиправністю відповідача щодо не проведення реєстрації позивача, як особи, яка має право здійснювати будь-які платежі та правочини без ідентифікаційного номера на підставі відмітки в паспорті, яка була проставлена позивачу на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23.02.2005 р. по справі № 2-601/2005; крім того, на думку позивача, останній не повинен робити будь-які нові відмітки через оновлення законодавства, оскільки право було здійснено під час норм, діючих на той момент і відмітка в її паспорті є чинною і ніким не скасованою, а відповідно до Конституції України закон не має зворотної дії.

Відповідач у письмовому відзиві на позов вказав про необґрунтованість позовних вимог та відсутності правових підстав для їх задоволення.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23.02.2005 р. по справі № 2-601/2005 зобов`язано ДПА України анулювати раніше видане ОСОБА_1 ідентифікаційний номер; зобов`язано виключити ОСОБА_1 з Державного з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів інформацію про нього та врахувати його як платника податків без ідентифікаційного номеру формам, що використовувались раніше; зобов`язано ДПА України надати на ім`я ОСОБА_1 офіційний документ про анулювання ідентифікаційного номера та про виключення ОСОБА_1 з Державного з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів інформацію про нього; зобов`язано ДПА України зробити в паспорті ОСОБА_1 напис «Має право здійснювати будь-які платежі та правочини без ідентифікаційного номера».

На підставі вказаного рішення, ДПА України внесено відповідний запис до паспорта позивача про право здійснювати будь-які платежі та правочини без ідентифікаційного номера.

04.01.2019 р. позивач звернувся до контролюючого органу із заявою про реєстрацію ТОВ «ФОРПОСТ ТРЕЙД», в якому позивач є засновником та керівником, платником податку на додану вартість.

Листом від 11.01.2019 р. контролюючий орган повідомив позивача про відмову ТОВ ФОРПОСТ ТРЕЙД» в проведенні відповідної реєстрації, з огляду на невідповідність відомостей в державних реєстрах відомостям, зазначених у відповідній заяві, а саме вказано, що не збігаються відомості номеру та серії паспорту ОСОБА_1 , як особи, що відмовилась від ідентифікаційного номеру.

Не погоджуючи з такою відмовою, 07.02.2019 р. позивач звернувся до відповідача із електронним листом для встановлення обставин щодо встановлених розбіжностей.

Так, листом від 12.02.2019 р. № 6079/6/99-99-08-02-01-15 контролюючий орган повідомив позивача про те, що останній не зареєстрований в Державному реєстрі ні за реєстраційним номером облікової картки платника податків, ні за прізвищем, іменем, по-батькові та серією і номером паспорта громадянина (для громадян, які за своїми релігійними переконаннями відмовляються від прийняття реєстраційного номеру облікової картки платника податків) та запропонував заявнику звернутись до контролюючого органу за своєю податковою адресою (місцем проживання) для подання Повідомлення за формою № 1П, яке водночас є заявою для обліку в окремому реєстрі Державного реєстру.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до статті 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань.

Згідно із статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Частиною 2 статті 2 Закону України «Про державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів» № 320/94-ВР від 22 грудня 1994 року (далі - Закон № 320/94-ВР), яким керувався суд ухвалюючи рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23.02.2005 р. по справі № 2-601/2005у, встановлено, що для осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи, зберігаються раніше встановлені форми обліку платників податків та інших обов`язкових платежів. У паспортах зазначених осіб робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера.

За статтею 5 цього ж Закону до Державного реєстру не вноситься інформація про осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи.

Зазначений закон діяв до 01 січня 2011 року, - дня набрання чинності Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 № 2755-VI, яким на даний час регулюється порядок обліку платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Так, пунктом 63.2 статті 63 Податкового кодексу України передбачено, що взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків.

Відповідно до пункту 63.6 статті 63 Податкового кодексу облік платників податків у контролюючих органах ведеться за податковими номерами. Порядок визначення податкового номера встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться за прізвищем, ім`ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта. У паспортах зазначених осіб контролюючими органами робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта. Порядок внесення відмітки визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Пунктом 63.7 статті 63 Податкового кодексу врегульовано, що контролюючий орган зазначає податковий номер або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) у всіх свідоцтвах, довідках, патентах, в інших документах або повідомленнях, що видаються платнику податків або надсилаються йому. Кожен платник податків зазначає податковий номер або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) в усіх податкових деклараціях (розрахунках, звітах), платіжних документах щодо податків і зборів, у фінансових документах, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Пунктом 70.1 статті 70 Податкового кодексу визначено, що облік фізичних осіб - платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім`ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки.

Згідно з пунктом 70.5 статті 70 цього Кодексу фізична особа - платник податків, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов`язана особисто подати відповідному контролюючому органу повідомлення та документи для забезпечення її обліку за прізвищем, ім`ям, по батькові і серією та номером паспорта, а також пред`явити паспорт. Фізична особа подає облікову картку фізичної особи - платника податків або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) до контролюючого органу за своєю податковою адресою, а фізична особа, яка не має постійного місця проживання в Україні, - контролюючому органу за місцем отримання доходів або за місцезнаходженням іншого об`єкта оподаткування. Для заповнення облікової картки фізичної особи - платника податків використовуються дані документа, що посвідчує особу. Для заповнення повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) використовуються дані паспорта.

Відповідно до пункту 70.12 статті 70 вказаного Кодексу реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) використовуються органами державної влади та органами місцевого самоврядування, юридичними особами незалежно від організаційно-правових форм, включаючи установи Національного банку України, банки та інші фінансові установи, біржі, особами, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичними особами - підприємцями, а також фізичними особами в усіх документах, які містять інформацію про об`єкти оподаткування фізичних осіб або про сплату податків.

З метою визначення єдиної методики реєстрації фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, було прийняте Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затверджене наказом Міністерства доходів і зборів від 10 грудня 2013 року № 779, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 26 грудня 2013 року за № 221/24743 (далі - Положення), яке розроблено відповідно до статей 63 та 70 глави 6 розділу II Податкового кодексу України.

Цим Положенням визначаються, зокрема, порядок та процедура обліку осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта; внесення до паспортів фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, відмітки про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта (пункт 4 Положення), а також форми облікової картки фізичної особи - платника податків (далі Облікова картка), повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) (далі Повідомлення) (пункт 5 Положення).

Пунктом 1 розділу ІІ вказаного Положення передбачено, що усі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру у порядку, визначеному цим Положенням. Облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім`ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта громадянина України (далі - паспорт) без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків. У паспортах зазначених осіб контролюючими органами робиться відмітка про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.

Відповідно до пункту І розділу IV цього ж Положення Державний реєстр фізичних осіб - платників податків формується на основі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів. Складовою частиною Державного реєстру є окремий реєстр Державного реєстру, до якого вноситься інформація про фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.

Згідно з пунктами 1, 2, 8 розділу VІІІ вказаного Положення фізична особа, яка раніше не подавала Облікової картки і відомості про яку не включено до Державного реєстру та яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов`язана особисто подати відповідному контролюючому органу Повідомлення за формою № 1П (додаток 8), яке є водночас заявою для обліку в окремому реєстрі Державного реєстру, та пред`явити паспорт громадянина України. Облік фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та подали до контролюючого органу Повідомлення, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім`ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків. Після отримання підтвердження щодо можливості внесення відмітки за зверненням фізичної особи, яка подала Повідомлення, контролюючий орган вносить до паспорта відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта, форму якої наведено в додатку 9 до цього Положення. Датою взяття на облік в окремому реєстрі Державного реєстру вважається дата внесення відмітки до паспорта. Взяття на облік фізичних осіб в окремому реєстрі Державного реєстру здійснюється протягом п`яти робочих днів від дня подання до контролюючого органу Повідомлення.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що Податковим кодексом України та Положенням встановлено інший, ніж був чинний на час внесення до паспорта позивача відповідного напису про його право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру, порядок обліку в окремому реєстрі Державного реєстру осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган, а саме за прізвищем, ім`ям, по батькові (за наявності), серією і номером діючого паспорта громадянина України.

А відтак, для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, передбачено їх облік в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім`ям, по батькові (за наявності), серією і номером діючого паспорта громадянина України без використання реєстраційного номера облікової картки.

Вказане право може бути реалізоване шляхом подання відповідному органу державної податкової служби повідомлення за формою №1П.

У пункті 4 рішення від 05.04.2001 року3-рп/2001 «У справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (справа про податки)» Конституційний Суд України зазначив, що спір щодо конституційності статті 2 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону Конституційний Суд України вирішує таким чином. Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою статті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

В пункті 2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 1-рп/99 «У справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів)» зазначено, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Посилання позивача на принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є помилковим, оскільки спірні правовідносини виникли у 2019 році, а не під час дії Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів».

Подальша зміна порядку обліку платників податків не має наслідком перегляд правового стану позивача, який існував до 01 січня 2011 року.

Однак, враховуючи відсутність у Податковому кодексі України приписів щодо збереження порядку обліку платників податків за іменем, прізвищем, іменем по батькові, місцем проживання, суд вважає, що з 01 січня 2011 року податковий облік позивача має здійснюватися за правилами Податкового кодексу України.

Так, суд звертає увагу, що позовна вимога ОСОБА_1 обґрунтована необхідністю зобов`язання відповідача зареєструвати позивача, який має право здійснювати будь-які платежі та правочини без ідентифікаційного номера на підставі відмітки в паспорті від 09.11.2005 р., внесеною Державною податковою адміністрацією України, в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків як особу, яка через свої релігійні переконання відмовилась від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та інших обов`язкових платежів, на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23.02.2005 р. по справі № 2-601/2005.

В цьому контексті суд зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23.02.2005 р. по справі № 2-601/2005 зобов`язано ДПА України анулювати раніше видане ОСОБА_1 ідентифікаційний номер; зобов`язано виключити ОСОБА_1 з Державного з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів інформацію про нього та врахувати його як платника податків без ідентифікаційного номеру формам, що використовувались раніше; зобов`язано ДПА України надати на ім`я ОСОБА_1 офіційний документ про анулювання ідентифікаційного номера та про виключення ОСОБА_1 з Державного з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів інформацію про нього; зобов`язано ДПА України зробити в паспорті ОСОБА_1 напис «Має право здійснювати будь-які платежі та правочини без ідентифікаційного номера».

Так, 09.11.2005 р. на виконання вказаного рішення ДПА України у паспорті позивача зроблено відповідний запис.

Таким чином, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23.02.2005 р. по справі № 2-601/2005 повністю виконане.

Суд зауважує, що цим рішенням було вирішено існуючий на той час спір між сторонами і суд, вирішуючи такий спір, вдавався до оцінки чинного тоді законодавства. При цьому за позивачем було визнано право обліковуватись податковими органами без ідентифікаційного номера саме з огляду на ті положення закону, що існували на той час, були недосконалими та не визначали механізму обліку фізичних осіб-платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від ідентифікаційного номера.

До того ж суд зазначає, що виконання судового рішення є завершальною стадією судового процесу. Отже, виконання остаточного судового рішення завершує судовий процес і ставить крапку у спорі (конфлікті), що був вирішений судом.

Враховуючи наведене суд вважає помилковими і не бере до уваги посилання позивача на обов`язковість рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23.02.2005 р. по справі № 2-601/2005 для відповідача.

Аналогічна правова позиція щодо застосування вказаних норм матеріального права вже була висловлена в постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року (справа №803/1203/17), 25 липня 2018 року (справа №823/198/16), від 25 жовтня 2019 року (справа №806/2355/15), від 12 грудня 2019 року (справа №820/261/16), від 16.01.2020 р. (справа № 825/1854/17).

Відтак, суд звертає увагу, що зміна порядку податкового обліку осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, шляхом обліку за прізвищем, ім`ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта, а не прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації, - не призводить до зменшення обсягу прав вказаних осіб, оскільки такий облік передбачає не застосування реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про необґрунтованість доводів позивача та відсутності правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку про не обґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході судового розгляду довів обґрунтованість своїх висновків і правомірності прийнятого на їх підставі рішення.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у зв`язку із відмовою у задоволенні позову відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 242- 243, 245-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) відмовити повністю.

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П.Васильченко