Справа № 161/3829/20
Суддя: Пахолюк А. М.
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/3829/20
Провадження № 2-а/161/214/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Пахолюка А.М.

при секретарі - Будько І.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Свій позов, враховуючи відповідь на відзив, мотивує тим, що 16 лютого 2020 року інспектором Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Ярощуком О.М. було складено щодо неї постанову по справі про адміністративне правопорушення LC-014596 за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Вважає дану постанову незаконною, винесену без врахування дійсних обставин справи, а також без дотримання її прав визначених чинним законодавством, так як, Правил дорожнього руху України не порушувала, оскільки, дорога, яку інспектор вважав виїздом з прилеглої території, насправді ним не є, до того ж жодних перешкод дорожнього руху її автомобіль не створював. Крім того, вказує, що відповідач виносячи постанову без її участі, позбавив можливості безпосередньо або через захисника надати пояснення.

З врахуванням наведеного, просить суд скасувати постанову LC-014596 від 16.02.2020 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та стягнути судові витрати по справі.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що при винесенні постанови від 16.02.2020 року інспектором Ярощуком О.М. було здійснено оцінку доказів, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи та враховано пояснення та доводи представника позивача, що був присутній при розгляді справи 11.01.2020 року, а тому доводи позивача про неналежне повідомлення про дату час та місце розгляду справи без її участі не відповідає дійсності. Також, вказує, що старший інспектор відділу демонтажів та евакуації Ярощук О.М. наділений повноваженнями на здійснення функцій інспектора з паркування, що відображене в рішенні виконавчого комітету Луцької міської ради від 20.02.2019 року та у посадовій інструкції старшого інспектора відділу демонтажів та евакуації Департаменту муніципальної варти.

Ухвалою суду від 16 березня 2020 року по справі відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 03 червня 2020 року вирішено розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 04 червня 2020 року клопотання позивача про продовження процесуального строку звернення до суду задоволено.

Ухвалою суду від 04 червня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - старшого інспектора відділу демонтажів та евакуації Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Ярощука О.М.

В минулому судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав наведених у позовній заяві та відповіді на відзив. Суду пояснив, що при винесені оскаржуваної постанови інспектором помилково було вказано п. 15.9 «и» ПДР України, оскільки, місцем стоянки автомобіля позивача не є стоянка у місці виїзду з прилеглої території.

В минулому судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, надав пояснення аналогічні до викладених у відзиві на позовну заяву. Суду пояснив, що з вул. Крилова через вул. Пушкіна немає виїзду, а тому, автомобіль позивача був припаркований з порушенням п. 15.9 «и» ПДР України.

Розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин..

Судом встановлено, що 16 лютого 2020 року старшим інспектором (інспектором з паркування) було винесено щодо позивача оскаржувану постанову, із змісту якої вбачається, що позивач, 10 лютого 2020 року по вул. Крилова, 5, керувала автомобілем «Infiniti QX70», д.н.з. НОМЕР_1 , порушила правила зупинки, а саме здійснила зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від місця виїзду з прилеглої території та створила перешкоду дорожньому руху, чим порушила п. 15.9 «и» ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. (а.с. 11).

Частиною 3 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Відповідно до пункту 15.9 «и» ПДР України, зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, прилегла територія - це територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Із оглянутих судом фотографій місця події, доданих до матеріалів справи, вбачається, що автомобіль позивача знаходиться біля провулку, який призначений для наскрізного проїзду та з`єднує дві самостійні вулиці Крилова та Пушкіна (а.с. 4, 50-53).

Також, з відкритого інтернет ресурсу, карти Google maps (https://www.google.com/maps/search/@50.7466922,25.321437,18.25z) вбачається, що вулиці Крилова - Пушкіна з`єднані між собою провулком призначеним для наскрізного проїзду (а.с. 2).

Таким чином, інкриміноване порушення п.п. 15.9 «и» ПДР України, не знайшло свого підтвердження, оскільки, провулок, де був припаркований автомобіль позивача, призначений для наскрізного проїзду між вулицями Крилова та Пушкіна, а тому не є прилеглою територією в розумінні п.п. 15.9 «и» Правил дорожнього руху.

Відтак, притягнення позивача до відповідальності за порушення саме п.п. 15.9 «и» ПДР України, в даному випадку, є безпідставним.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються в тому числі поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Суд вважає, що надані позивачем та відповідачем фотоматеріали, є належним та допустимим доказом, у розумінні положень ст. 251 КУпАП, ст.ст.72, 99 КАС України.

Отже, вина позивача у вчиненні зазначеного порушення не доведена відповідачем. При цьому, суд вважає безпідставними доводи відповідача наведені у відзиві на позовну заяву про те, що місце зупинки транспортного засобу позивача є прилеглою територією, оскільки, вони спростовуються вищевказаними матеріалами справи, з яких вбачається можливість здійснення наскрізного проїзду на іншу вулицю.

Враховуючи наведене, суд вважає, що Ярощуком О.М, як посадовою особа виконавчого органу Луцької міської ради, який діяв від імені Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради при винесенні оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не дотримано норм ст.ст. 251, 279, 283, 285 КУпАП, в зв`язку з чим позовну заяву слід задовольнити, скасувати оскаржувану постанову, закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 77, 79, 241-246, 286, 293 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити.

Скасувати постанову LC- 014596 від 16 лютого 2020 року старшого інспектора (інспектора з паркування) Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Ярощука Олександра Миколайовича про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять) грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.