Справа № 320/5150/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2020-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5150/19
11 червня 2020 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Ключковича В.Ю.,
суддів Парінова А.Б.,
секретаря судового засідання Вітчинкіної К.О.,
представника ТОВ "Еко-Сервіс" Тарана М.В.,
представника ТОВ "Еко-Сервіс" Каргіна Г.В.,
представника Державної авіаційної служби України Миргородської О.С.,
представника ДП "МА "Бориспіль" Приходька Я.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання постановлення окремої ухвали у справі за апеляційною скаргою державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом Державної авіаційної служби України до товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Сервіс", треті особи: державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", Бориспільська міська рада Київської області, комунальне підприємство "Виробниче управління комунального господарства" про зобов`язання вчинити певні дії, -
Державна авіаційна служба України звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Сервіс", треті особи: державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", Бориспільська міська рада Київської області, комунальне підприємство "Виробниче управління комунального господарства", в якому просила:
- зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю "Еко-Сервіс" виконати рішення Державіаслужби від 02.08.2019 №215;
- заборонити товариству з обмеженою відповідальністю "Еко-Сервіс" здійснювати відкрите складування харчових відходів, розміщення звалищ, спорудження або розбудову споруд, які сприяють масовому скупченню птахів і можуть створити загрозу для повітряного руху, що знаходиться на території Глибоцької сільської ради на відстані приблизно 2 км від злітно-посадкової смуги 18L/36R аеродрому "Київ" (Бориспіль).
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" подало апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, в якій просить рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву задовольнити повністю.

Під час вирішення спору у даній справі судом з наявних в матеріалах справи доказів установлено, що на відстані близько 700 метрів від злітно-посадкової смуги міжнародного аеропорту «Бориспіль» зі сторони м. Бориспіль наявне несанкціоноване сміттєзвалище, що призводить до безконтрольного збільшення кількості птахів, в тому числі, на території ДП "МА "Бориспіль", що підтвердили у судовому засіданні представники ТОВ «Еко-Сервіс».

Дана обставина, також, підтверджується інтерв`ю генерального директора ДП "МА "Бориспіль" в газеті "Вісті" (№36 (996) від 04.10.2019), який підтвердив, що основну загрозу для діяльності аеропорту становить, зокрема, несанкціоноване сміттєзвалище, що знаходиться на відстані близько 700 м від злітно-посадкової смуги, а також фотоматеріалами, які наявні в матеріалах справи.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в матеріалах справи містяться докази на підтвердження того, що скупчення птахів можуть призвести до негативних та тяжких наслідків, що підтверджується, зокрема, зафіксованими протягом 2018-2019 років випадками зіткнення повітряних суден з птахами: повідомлення про подію від 21.05.2018; повідомлення про ідентифікацію рештків та рекомендації з попередження зіткнення з представниками дикої природи від 21.05.2018, повідомлення про подію від 13.06.2018; повідомлення про ідентифікацію рештків та рекомендації з попередження зіткнення з представниками дикої природи від 13.06.2018; повідомлення про ідентифікацію рештків та рекомендації з попередження зіткнення з представниками дикої природи від 26.07.2018; повідомлення про ідентифікацію рештків та рекомендації з попередження зіткнення з представниками дикої природи від 07.12.2018 та 22 сповіщення щодо зіткнення з представниками дикої природи з 01.01.2019 по 31.07.2019.

Отже, досліджені судом докази підтверджують, що небезпеку для здійснення польотів становить діяльність несанкціонованого сміттєзвалища, яке знаходиться безпосередньо поблизу міжнародного аеропорту «Бориспіль» на відстані до 700 метрів від злітно-посадкової смуги на території Бориспільської міської ради.

Колегія суддів зазначає, що на несанкціонованому сміттєзвалищі створені та існують умови для приваблення та скупчення птахів, що суперечить нормативним вимогам Повітряного кодексу України; сміттєзвалище з точки зору приваблення та скупчення птахів представляє потенційну загрозу безпеці польотів на аеродромі; накопичення та тривале зберігання відходів різного складу (харчові, побутові) на даній земельній ділянці має негативний вплив на навколишнє середовище Бориспільського району.

Отже, під час розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції було виявлено порушення чинного законодавства, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про необхідність постановлення окремої ухвали, виходячи з приписів статей 249, 324 КАС України.

Відповідно до положень ст. 249 Кодексу адміністративного судочинства України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Окрему ухвалу може бути винесено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій.

Відповідно до ст. 324 КАС України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 249 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

Правові, організаційні та економічні засади діяльності, пов`язаної із запобіганням або зменшенням обсягів утворення відходів, їх збиранням, перевезенням, зберіганням, сортуванням, обробленням, утилізацією та видаленням, знешкодженням та захороненням, а також з відверненням негативного впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров`я людини на території України визначається Законом України від 05.03.1998 №187/98-ВР «Про відходи» (далі також - Закон № 187/98-ВР).

Правові, економічні та соціальні основи організації охорони навколишнього природного середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь, визначає Закон України від 25.06.1991 №1264-XII «Про охорону навколишнього природного середовища» (далі також - Закон № 1264-XII).

Завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами (стаття 34 Закону № 1264-XII).

У статті 35 Закону України «Про охорону земель» передбачено, що власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані, зокрема, забезпечувати захист земель від засмічення.

Відповідно до статті 1 Закону № 187/98-ВР поводження з відходами - дії, спрямовані на запобігання утворенню відходів, їх збирання, перевезення, сортування, зберігання, оброблення, перероблення, утилізацію, видалення, знешкодження і захоронення, включаючи контроль за цими операціями та нагляд за місцями видалення.

З визначення основних термінів, що встановлені частиною першою статті 1 означеного Закону убачається, що збирання відходів - діяльність, пов`язана з вилученням, накопиченням і розміщенням відходів у спеціально відведених місцях чи об`єктах, включаючи сортування відходів з метою подальшої утилізації чи видалення;

перевезення відходів - транспортування відходів від місць їх утворення або зберігання до місць чи об`єктів оброблення, утилізації чи видалення;

утилізація відходів - це використання відходів як вторинних матеріальних чи енергетичних ресурсів;

видалення відходів - здійснення операцій з відходами, що не призводять до їх утилізації;

захоронення відходів - остаточне розміщення відходів при їх видаленні у спеціально відведених місцях чи на об`єктах таким чином, щоб довгостроковий шкідливий вплив відходів на навколишнє природне середовище та здоров`я людини не перевищував установлених нормативів;

розміщення відходів - зберігання та захоронення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи об`єктах;

послуги з вивезення побутових відходів - збирання, зберігання та перевезення побутових відходів, що здійснюються у населеному пункті згідно з правилами благоустрою, затвердженими органом місцевого самоврядування;

послуги із захоронення побутових відходів - послуги з остаточного розміщення побутових відходів після їх перероблення (оброблення) у спеціально відведених місцях чи на об`єктах таким чином, щоб довгостроковий шкідливий вплив відходів на навколишнє природне середовище та здоров`я людини не перевищував установлених нормативів.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про відходи» відходи, що не мають власника або власник яких невідомий, вважаються безхазяйними. З метою запобігання або зменшення обсягів утворення відходів виявлені безхазяйні відходи беруться на облік. Порядок виявлення та обліку безхазяйних відходів визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №1217 від 03.08.1998 затверджено Порядок виявлення та обліку безхазяйних відходів.

Відповідно до зазначеного Порядку підставами для здійснення процедур виявлення відходів та наступного їх обліку також можуть бути заяви (повідомлення) громадян, підприємств, установ та організацій, засобів масової інформації, результати штатних інспекційних перевірок органів Мінекоресурсів на місцях, санітарно-епідеміологічної служби, органів місцевого самоврядування тощо.

Заяви (повідомлення) про факти виявлення відходів розглядаються на черговому (позачерговому) засіданні постійно діючої комісії з питань поводження з безхазяйними відходами.

Комісія визначає кількість, склад, властивості, вартість відходів, ступінь їх небезпечності для навколишнього природного середовища і здоров`я людини та вживає заходів до визначення власника відходів.

У разі необхідності для визначення власника відходів та їх оцінки можуть залучатися правоохоронні органи, відповідні спеціалісти та експерти.

За результатами своєї роботи комісія складає акт, який передається до місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування для вирішення питання про подальше поводження з відходами.

На підставі акта комісії місцеві державні адміністрації або органи місцевого самоврядування приймають рішення щодо подальшого поводження з відходами та в разі необхідності порушують справу про притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні законодавства про відходи, та відшкодування заподіяної шкоди.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про відходи» передбачено, що територіальні громади є власниками відходів, що утворюються на об`єктах комунальної власності чи знаходяться на їх території і не мають власника або власник яких невідомий (безхазяйні відходи).

Статтею 55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що суб`єкти права власності на відходи повинні вживати ефективних заходів для зменшення обсягів утворення відходів, а також для їх утилізації, знешкодження або розміщення.

До обов`язків органів місцевого самоврядування у сфері поводження з відходами віднесено розроблення та затвердження схем санітарного очищення населених пунктів; вирішення питань щодо розміщення на своїй території об`єктів поводження з відходами; забезпечення ліквідації несанкціонованих і неконтрольованих звалищ відходів (п. «б» «е» "и" ч. 1 ст. 21 Закону України «Про відходи»).

Частиною третьою статті 22 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» визначено, що органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності земельні ділянки і території відповідно до вимог санітарних норм.

Відповідно до пункту "е" частини 1 статті 19 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у галузі охорони навколишнього природного середовища в межах своєї компетенції організують збір, переробку, утилізацію і захоронення відходів на своїй території.

Згідно ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: вирішення питань збирання, транспортування, утилізації та знешкодження побутових відходів, знешкодження та захоронення трупів тварин; затвердження схем санітарного очищення населених пунктів та впровадження систем роздільного збирання побутових відходів; затвердження норм надання послуг з вивезення побутових відходів.

Статтею 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя та здоров`я від невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій має пріоритетне значення.

Відповідно до першого речення ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходиться під її юрисдикцією. Слід зазначити, що це зобов`язання повинно тлумачитися як таке, що застосовується в контексті будь-якої діяльності, публічної чи ні, в якій право на життя не може бути поставлене під сумнів.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» кожний громадянин України має право на безпечне для його життя та здоров`я навколишнє природне середовище.

Колегія суддів зазначає, що застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) є необхідним оперативним та превентивним способом впливу на порушника з метою усунення існування загрози життю та здоров`ю людей.

Констатуючи порушення статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на життя) Європейського суду з прав людини у рішенні від 28.01.2020 «Зінатулін прот Росії» (CASE OF ZINATULLIN v. RUSSIA) № 10551/10 Суд дійшов висновку про те, що кримінальний та цивільний засоби захисту у справі заявника, взяті у поєднанні, не забезпечили ефективного судового реагування, що узгоджується зі стримувальним ефектом судової системи та відведеної їй ролі у запобіганні порушень права на життя, що вимагається відповідно до статті 2 Конвенції.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що подальше існування несанкціонованого сміттєзвалища, що знаходиться на відстані близько 700 м від злітно-посадкової смуги аеропорту «Бориспіль» на території Бориспільської міської ради створює загрозу навколишньому природному середовищу, життю та здоров`ю людей, безпеці авіації, у зв`язку з чим, Бориспільська міська рада як суб`єкт владних повноважень та орган місцевого самоврядування має вжити відповідних заходів реагування щодо усунення порушень норм чинного законодавства та припинення існування несанкціонованого стихійного сміттєзвалища на території міської ради.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги вищевикладені порушення вимог чинного законодавства України та з метою усунення причин та умов, що сприяли таким порушенням, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для постановлення окремої ухвали, та доведення про вказані у ній порушення до відома Бориспільської міської ради Київської області, для вжиття відповідних заходів реагування.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 249, 324, 325, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Звернути увагу Бориспільської міської ради Київської області на викладене в окремій ухвалі для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Зобов`язати Бориспільську міську раду Київської області в місячний термін з дня отримання даної ухвали повідомити про вжиті заходи реагування Шостий апеляційний адміністративний суд.

Суд звертає увагу, що невиконання окремої ухвали є підставою для застосування до порушника адміністративної відповідальності відповідно до ч. 1 ст.185-6 КУпАП, або кримінальної відповідальності відповідно до ст. 382 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена особами, яких вона стосується, протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді О.Є. Пилипенко

А.Б. Парінов