Справа № 331/1062/20
Суддя: Гнатик Г. В.
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 331/1062/20
Провадження № 2-а /331/47/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Гнатик Г.В.

за участю секретаря: Дорофєєвої М.А.

розглянувши у письмовому провадженні адміністративний позов ОСОБА_1 в особі представника Кузьміної Вікторії Олександрівни до Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника Кузьміної В.О. звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ДП 18 № 439452 від 19.02.2020 року відносно ОСОБА_1 та закрити справу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19.02.2020 року інспектором ВБДР УПП в Запорізькій області Притулою Є.Ю. складена постанова про те, що позивач, будучи відповідальною особою при виконанні робіт з ремонту трамвайної колії не оформив належним чином місце проведення робіт згідно схеми ОДР, чим порушив п. 1.5 ПДР України. З винесеною постановою позивач не згоден. Зазначив, що він працює на підприємстві «Запоріжелектротранс» в службі шляху. В районі вул. Заводської в м. Запоріжжі здійснюється капітальний ремонт дорожнього покриття трамвайної колії, що належить підприємству. Підприємством завчасно була розроблена та погоджена з органами поліції схема організації дорожнього руху на період ремонтних робіт, також розміщено інформацію у засобах масової інформації про тимчасові обмеження в русі на даній ділянці дороги, замовлено необхідні попереджувальні, інформаційні та заборонні знаки. На запланований початок виконання ремонтних робіт (18.02.2020 року) не всі замовлені знаки надійшли на підприємство. Відповідно до схеми ОДР в конкретному місці руху необхідно було встановити знак обмеження швидкості руху - 30 км/год, за відсутності такого знаку, на дату початку виконання робіт в цьому місці був встановлений знак обмеження швидкості руху - 20 км/год. Але ж він був встановлений на відповідне місце та відповідно до схеми ОДР. 20.02.2020 року знак обмеження швидкості руху 30 км/год був встановлений на відповідне місце та відповідно до схеми ОДР. Невідповідність дорожнього знаку обмеження швидкості негативних наслідків не потягло, шкоди нікому не спричинило, жодним чином не перешкоджало учасникам дорожнього руху, не створювало загрози для руху, не загрожує життю та здоров`ю громадян, не спричинює матеріальної шкоди, жодних доказів протилежного матеріали справи не містять, а тому дії позивача не можуть кваліфікуватися як порушення п. 1.5 ПДР України. Крім того, інспектор не зазначив конкретний пункт, статтю, розділ ДСТУ, які на його думку були порушені позивачем. Вважає постанову такою, що підлягає скасуванню.

Позивач зазначає, що не погодився та оскаржив відповідно до вимог ст. 288 КУпАП подавши скаргу до вищестоящої посадової особи з дотриманням встановленого строку, в якій зазначав доводи неправомірності винесеної постанови та порушення, які були допущені відповідачем під час розгляду та винесення оскаржуваної постанови.

Також зазначив, що листом від 10.03.2020 року його повідомили, щодо залишення постанови у справі про адміністративне правопорушення без змін, а заяву без задоволення.

Ухвалою судді Жовтневого районного м. Запоріжжя від 14.04.2020 року провадження по справі відкрито.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі.

Представник відповідача належним чином двічі повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим на підставі ч.3 ст. 205, ч.3 ст. 268 КАС України справу розглянуто у його відсутність.

У відповідності до вимог ч. 9 ст. 205 КАС України , оскільки всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд розглянув справу у письмовому провадженні.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 19.02.2020 року серії ДП 18 № 439452, винесеною інспектором ВБДР УПП в Запорізькій області Притулою Є.Ю. до ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 140 КУпАП, за те, що ОСОБА_1 19.02.2020 р. об 11:50 год., в м. Запоріжжя, Вознесенівського району по вул. Заводській, перебуваючи відповідальною особою при виконанні робіт не огородив належним чином місце проведення робіт та не встановив дорожні знаки згідно схеми ОДР, чим порушив правила ДСТУ 3090-95 та ДСТУ 4100:2014 , п. 1.5 ПДР.

При цьому в постанові не зазначено які пункти ДСТУ були порушені позивачем.

Згідно п.1.5. ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Статтею 140 ч.3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само не усунення після закінчення робіт перешкод і не приведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів.

ОСОБА_1 в своїй позовній заяві посилається на ті обставини, що встановлення знаку обмеження швидкості руху - 20 км/год, замість 30 км/год не створювало загрози для руху, не перешкоджало руху, не загрожувало життю та здоров`ю громадян, не спричиняло матеріальної шкоди, як визначено п. 1.5 ПДР України, а тому дії позивача не можуть кваліфікуватися як порушення п. 1.5 ПДР України.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За нормами КУпАП підтвердженням наявності чи відсутності адміністративного правопорушення є докази.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Дана правова позиція закріплена в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в якій зазначено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП, у ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В порушення вищевказаних вимог відповідач відзиву на позов не подав та не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності прийняття вищевказаної постанови, зокрема, доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, на підтвердження факту допущення позивачем порушення вимог Правил дорожнього руху, які передбачені диспозицією ч.3 ст.140 КУпАП.

Таким чином, суд позбавлений можливості перевірити, на підставі яких доказів інспектор прийшов до висновку про наявність адміністративного правопорушення, в діях ОСОБА_1 та наявність інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. В постанові про накладання адміністративного стягнення посилання на такі докази також відсутнє.

Оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які об`єктивні і беззаперечні докази наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.140 КУпАП, то факт вчинення ним вказаного правопорушення є недоведеним.

Суд вважає, що відповідач, приймаючи рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.140 КУпАП, в даному випадку в порушення вимог ст.19 Конституції України, ст.7, 245, 252, 280 КУпАП, не з`ясував чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винуватий позивач в його вчиненні, фактичні обставини справи не встановив, належних та допустимих доказів на їх підтвердження не зібрав та не оцінив, доводи позивача не перевірив, в постанові належним чином не обґрунтував свої висновки щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідних доказів не навів.

Разом з тим, відповідно до викладених позивачем пояснень у позовній заяві, в його діях не має сккладу адміністративного правопорушення, він діяв відповідно до положень ПДР України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на її користь.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки доказів вини позивача у правопорушенні, відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, відповідачем не надано, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 140 КУпАП.

Згідно зі ст. 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 1 ст. 246 КпАП України визначено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП визначено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Таким чином, позивач скористався своїм правом на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у вищестоячий орган (вищестоячій посадовій особі) та отримавши відмову у задоволенні поданої ним скарги, звернувся із позовною заявою до суду з тих же підстав і з того ж предмету.

За таких обставин суд вважає, що позов слід задовольнити частково.

Таким чином, відповідно до вимог ч.3 ст. 286 КАС України, суд приходить до висновку, з урахуванням вимог ст. 247 КУпАП про наявність підстав для скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 77, 205, 241 , 268, 271, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в особі представника Кузьміної Вікторії Олександрівни до Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ДП 18 № 439452 від 19.02.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення передбаченого ч.3 ст. 140 КУпАП, складену інспектором ВБДР УПП в Запорізькій області Притулою Євгенієм Юрійовичем і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: Г.В. Гнатик