Справа № 620/57/20
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/57/20 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Тихоненко О.М., Суддя-доповідач Кобаль М.І
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Лічевецького І.О., Файдюка В.В.

при секретарі Горяіновій Н.В.

за участю

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Чернігівської міської ради (далі по тексту - відповідач) в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду на пленарних засіданнях міської ради клопотання позивача від 15.11.2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки)», орієнтовною площею 0,10 гектара, яка є суміжною з земельною ділянкою площею 0,1 га, кадастровий номер № :02:026:5294, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та в межах наявного паркану за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ;

- зобов`язати Чернігівську міську раду розглянути на першому пленарному засіданні, що відбудеться після набрання рішенням суду законної сили, клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки)», орієнтовною площею 0,10 гектара, яка є суміжною з земельною ділянкою площею 0,1 га, кадастровий номер № :02:026:5294, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та в межах наявного паркану за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та прийняти по клопотанню обґрунтоване та мотивоване рішення по суті порушеного в ньому питанні.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року зазначений адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Чернігівської міської ради щодо не розгляду на пленарних засіданнях міської ради клопотання ОСОБА_1 від 15.11.2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки)», орієнтовною площею 0,10 гектара, яка є суміжною з земельною ділянкою площею 0,1 га, кадастровий номер № :02:026:5294, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та в межах наявного паркану за адресою: АДРЕСА_3 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови та прийняти нове рішення шляхом:

- визнання протиправним та скасування п. 7 рішення Чернігівської міської ради № 52/VII-16 від 27.02.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки);

- зобов`язання Чернігівської міської ради надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), орієнтовною площею 0,1000 га, кадастровий номер № :02:026:5294, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .

Тобто, апелянт просить суд задовольнити вимоги, які не були заявлені в позовній заяві.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, позивачку, яка з`явилася в призначене судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржуване рішення скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог і закрити провадження по справі, а в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 15.11.2019 року ОСОБА_1 звернулася до Чернігівської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), орієнтовною площею 0,10 гектара, яка є суміжною з земельною ділянкою площею 0,1 га, кадастровий номер № :02:026:5294, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та в межах наявного паркану за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 (далі по тексту - клопотання), до якого, зокрема, додала графічний матеріал із бажаним місцем розташування земельної ділянки.

Листом № 9229/2-08/19 від 09.12.2019 року Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради повідомило позивача, що її заява з відповідними додатками направлена до Управління архітектури та містобудування для надання висновку щодо можливості розгляду питання надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо передачі у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 (згідно з наданою схемою), орієнтовною площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.49).

Також, листом № 500/2019/2-08 від 09.12.2019 року Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради звернулося до начальника управління архітектури та містобудування Чернігівської міської ради надати інформацію щодо відповідності зазначеного в заяві цільового призначення земельної ділянки містобудівній документації м. Чернігова та можливості надання дозволу по зазначеному вище питанню для розгляду його на черговій сесії міської ради (а.с.51).

В подальшому, листом № 525/2-08/20 від 27.01.2020 року управлінням земельних ресурсів Чернігівської міської ради повідомлено позивача, що питання надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0587 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) буде включено до проекту рішення чергової сесії із земельних питань, що відбудеться орієнтовно наприкінці лютого 2020 року (а.с.52).

27.02.2020 року Чернігівською міською радою прийнято рішення № 52/VІІ-16, яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 (згідно з наданою схемою) орієнтовною площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а. с. 93).

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, яка виразилася у неприйнятті відповідного рішення у місячний строк, звернулася до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що бездіяльність відповідача щодо не розгляду на пленарних засіданнях міської ради клопотання позивача від 15.11.2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки)», є протиправною та доведеною наявними в справі належними доказами.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції в цій частині, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Так, згідно частин 2 та 3 статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Частиною першою статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч.2 ст.116 Земельного кодексу України).

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (ч.3 ст.116 Земельного кодексу України).

Частиною першою статті 121 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Відповідно до статті 122 Земельного кодексу України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, через які також згідно зі статтями 83, 84 Земельного кодексу України набувається та реалізується право комунальної власності на землю та право державної власності на землю. Комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, в державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Статтею 80 Земельного кодексу України встановлено, що самостійними суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності, а також держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Відповідно до частини першої статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч.7 ст.118 Земельного кодексу України).

Відповідно до частини третьої статті 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Згідно із статтею 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Правовими положеннями ч. 2 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки здійснюється відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування. При цьому, чинним законодавством передбачено, що надання дозволу на розроблення проекту землеустрою або відмова у такому наданні здійснюється виключно на пленарних засіданнях ради та оформлюється відповідним рішенням.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, в даному випадку, Чернігівська міська рада, у законодавчо визначений місячний строк, клопотання ОСОБА_1 від 15.11.2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою не розглянула.

Натомість, рішення про відмову у наданні дозволу, як наслідок розгляду клопотання позивача, прийнято відповідачем лише 27.02.2020 року (а.с.93), тобто вже після звернення позивача до суду з вказаним позовом.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відсутність належним чином оформленого рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою або про відмову у такому наданні, після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, свідчить про те, що відповідач вчинив протиправну бездіяльність, яка не спростована відповідачем під час розгляду в суді першої та апеляційної інстанції.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Чернігівської міської ради щодо не розгляду на пленарному засіданні міської ради, у місячний строк, клопотання ОСОБА_1 від 15.11.2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції в цій частині залишенню без змін.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача розглянути на першому пленарному засіданні, що відбудеться після набрання рішенням суду законної сили, клопотання позивача та прийняти по вказаному клопотанню обґрунтоване та мотивоване рішення по суті порушеного в ньому питанні, суд першої інстанції дійшов висновку, що даній частині позовних вимог відсутній предмет спору, оскільки клопотання ОСОБА_1 від 15.11.2019 року розглянуто на засіданні Чернігівської міської ради, за наслідком чого прийнято рішення № 52/VІІ-16 від 27.02.2020 року про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає вказаний висновок помилковим, оскільки в цій частині, відповідно до норм адміністративного судочинства, а саме: п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, провадження підлягало закриттю.

Так, п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України встановлено, що суд закриває провадження у справі, зокрема, щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Тобто, станом на момент прийняття оскаржуваного рішення судом першої інстанції, вимоги позивача про зобов`язання відповідача прийняти по вказаному клопотанню обґрунтоване та мотивоване рішення по суті порушеного в ньому питанні, Чернігівською міською радою виконано шляхом прийняття рішення № 52/VІІ-16 від 27.02.2020 року про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Посилання позивачки на те, що судом першої інстанції не надано оцінки прийнятому відповідачем рішенню № 52/VІІ-16 від 27.02.2020 року є безпідставними та не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, адже рішення Чернігівської міської ради № 52/VІІ-16 від 27.02.2020 року не було предметом спору в межах розгляду даної справи, а позивачем уточнення, або збільшення позовних вимог заявлено не було.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними вимоги апеляційної скарги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, відповідно до ч. 5 ст.308 КАС України.

Частиною 5 ст.308 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Отже, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених ст. 238 КАС України (ст. 319 КАС).

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що вказані вище обставини є беззаперечною підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняття постанови про закриття провадження у цій частині.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог та закриттям в цій частині провадження у справі. В іншій частині рішення суду першої інстанції є законним, а тому має бути залишено в силі.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Керуючись ст.ст. 238, 242, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року - скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов`язання Чернігівської міської ради розглянути на першому пленарному засіданні, що відбудеться після набрання рішенням суду законної сили, клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки)», орієнтовною площею 0,10 гектара, яка є суміжною з земельною ділянкою площею 0,1 га, кадастровий номер № :02:026:5294, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та в межах наявного паркану за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та прийняти по клопотанню обґрунтоване та мотивоване рішення по суті порушеного в ньому питанні та закрити провадження по справі.

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: І.О. Лічевецький

В.В. Файдюк

Повний текст виготовлено 12.06.2020 року