Справа № 694/648/20
Суддя: Сакун Д. І.
Дата ухвалення: 2020-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 694/648/20
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2020 року м.Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Сакун Д.І.

за участю секретаря судового засідання Матвієнко А.А.,

розглянувши в приміщенні Звенигородського районного суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Департамента патрульної поліції (м. Київ, вул.. Ф. Ернста, 3), інспектора Вишгородського ВП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції Савчука Віталія Вікторовича (м. Вишгород, Київської обл., вул.. Кургузова, 3), Головного управління Національної поліції в Київській області (м. Київ, вул.. Володимирівська, 15) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Департамента патрульної поліції,інспектора Вишгородського ВП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції Савчука Віталія Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог пояснив,що 18 травня 2020 року, близько 09 год.23 хв.,він їхав автомобілем HUMMER H3 д.н.з. НОМЕР_2 , по дамбі Київського моря в напрямку с.Ровжі,Вишгородськогорайону,Київської області і його було зупинено інспектором Вишгородського ВП ГУНП в Київській області Савчуком В.В.,який почав звинувачувати в порушенні вимоги правил дорожнього руху,а саме керуючи транспортним засобом перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1,яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків,чим порушив п.34 ПДР -порушення вимог розмітки проїзної частини доріг.Інспектору Вишгородського ВП ГУНП в Київській області лейтенанту поліції ОСОБА_2 пояснював,що вимог правил дорожнього руху не порушував і не перетинав суцільної лінії дорожньої розмітки,але, незважаючи на це,інспектор виніс постанову.

Службовий автомобіль працівників патрульної поліції знаходився на ґрунтовій дорозі біля дамби на протилежній стороні дороги, тобто в напрямку руху в сторону м.Києва,де взагалі заборонено зупинку автомобіль, службовий автомобіль перебував без будь-яких світлових покажчиків (не горіли габаритні вогні, ближнє світло, проблискові маячки тощо), що підтверджується фотознімками, які додані до позову. А побачивши його автомобіль, патрульні перетнули суцільну лінію дорожньої смуги та почали рух за його автомобілем, після чого він здійснив зупинку. Разом з тим, в ході огляду посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, працівником поліції будь-яких порушень виявлено не було. Інспектор Вишгородського ВП ГУНП в Київській області лейтенант поліції Савчук В.В. безпричинно зупинив транспортний засіб і виніс постанову про накладення адміністративного стягнення за нібито вчинення ним правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП та не надав будь-яких доказів на підтвердження його вини.Під час складення постанови, поліцейський, не задавав жодних запитань йому, не слухав пояснення та не роз`яснив права та обов`язки, у відповідності до вимог ст.268 КУпАП.Просить суд скасувати постанову від 18 травня 2020 року серії ЕАМ №2547960, винесену інспектором Вишгородського ВП ГУНП в Київській області Савчуком В.В. якою був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а справу провадженням закрити на підставі ст.247 КУпАП.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в адміністративному позові та просить їх задоволити в повному обсязі.

Про дату, час та місце розгляду даної справи відповідачі повідомлялися судом заздалегідь та належним чином в порядку ст.. 268 КААС, про що містяться відповідні підтвердження в матеріалах справи.

Представник відповідача Департамента патрульної поліції, інспектор Вишгородського ВП ГУНП в Київській області лейтенант поліції Савчук В.В. та представник Головного управління Національної поліції в Київській області відзив на позов та заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не подавали.

Від Департаменту патрульної поліції надійшли до суду 25.05.2020р. та 01.06.2020р. клопотання про заміну неналежного відповідача на Головне управління Національної поліції в Київській області.

Оскільки справа розглядається в порядку спрощеного провадження без виклику сторін та враховуючи скорочені строки розгляду справи, суд ухвалою від 28.05.2020р. залучив якості співвідповідача Головне управління Національної поліції в Київській області.

З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що постановою інспектора Вишгородського ВП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції Савчука Віталія Вікторовича серії ЕАМ №2547960 від 18.05.2020 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 255 грн., за те, що 18.05.2020 року о 09 год.23 хв, в м.Вишгород,Київської області,вул.Парусна керуючи транспортним засобом HUMMER H3 д.н.з. НОМЕР_2 ,перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1,яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків,чим порушив п.34 ПДР -порушення вимог розмітки проїзної частини доріг.

Однак, з постанови не вбачається, передбачених ст.251 КУпАП доказів щодо вчинення ОСОБА_1 порушень ПДР України.

Зокрема, як зазначив позивач,18.05.2020 року, він дійсно рухався на власному автомобілі марки HUMMER H3 д.н.з. НОМЕР_2 , по дамбі Київського моря в напрямку с.Ровжі,Вишгородськогорайону,Київської області, проте правил дорожнього руху України не порушував, в тому числі не здійснював перетин суцільної лінії дорожньої розмітки.

Вказує, що близько 09 год. 23 хв., проїжджаючи ділянку по дамбі Київського моря в напрямку с.Ровжі,Вишгородського району,Київської області, його було безпричинно зупинено інспектором Вишгородського ВП ГУНП в Київській області Савчуком В.В..

Також звертає увагу, що службовий автомобіль працівників патрульної поліції знаходився на ґрунтовій дорозі біля дамби на протилежній стороні дороги, тобто в напрямку руху в сторону м.Києва,де взагалі заборонено зупинку автомобіль, службовий автомобіль перебував без будь-яких світлових покажчиків (не горіли габаритні вогні, ближнє світло, проблискові маячки тощо).

А побачивши його автомобіль, патрульні, перетнули суцільну лінію дорожньої смуги та почали рух за його автомобілем, після чого він здійснив зупинку.

Разом з тим, в ході огляду посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, працівником поліції будь-яких порушень виявлено не було.

Вважає, що працівник патрульної поліції безпричинно зупинив його транспортний засіб і виніс постанову про накладення адміністративного стягнення за нібито вчинення ним правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП та не надав будь-яких доказів на підтвердження його вини.

Наведені обставини не спростовані представниками відповідача - Департаментом патрульної поліції та інспектором Вишгородського ВП ГУНП в Київській області Савчуком В.В. та ГУНП в Київській області.

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Частиною 1 ст.3 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п.1-2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Як перевірено в судовому засіданні, що крім оскаржуваної постанови, жодних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, працівники поліції не надали. Під час складення постанови, поліцейський, не задавав жодних запитань позивачу, не слухав його пояснення та не роз`яснив права та обов`язки, у відповідності до вимог ст.268 КУпАП.

Також в оскаржуваній постанові не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок посадової особи про встановлення факту вчинення правопорушень, як-то відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, що свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірність прийнятої ним постанови. Відсутнє посилання на покази свідків, що в цілому свідчить про відсутність належного обґрунтування наведених обставин та їх доведеність допустимими доказами.

Таким чином, при винесенні даної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності працівником поліції допущено ряд порушень вимог чинного законодавства та допущено його довільне трактування.

Крім того, згідно з ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

В даному випадку, підстав для зупинки транспортного засобу позивача судом не встановлено. Доказів протилежного відповідачами не надано.

Відтак, при винесенні оскаржуваної постанови інспектор поліції порушив порядок притягнення водія до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, встановлений нормами вищевказаних законів та Кодексом України про адміністративні правопорушення, так як зупинив транспортний засіб без передбачених законом причин та за відсутності на момент зупинки доказів порушення водієм Правил дорожнього руху України, тобто вчинення будь-якого адміністративного правопорушення пов`язаного із керуванням транспортним засобом.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, який у рішенні від 23.10.2019 року у справі №357/10134/17. Постанову поліції визнано незаконною та скасовано. Рішення є остаточним і оскарженню не підлягає.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду наведене сформував висновок наступного змісту - відповідач не звільняється від доведення його правомірності. З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке позивачу поставлено за провину, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх тих аспектах, про які зазначено вище. (ВС/КАС: № 537/2088/17,15.05.19).

Враховуючи наведене, суд вважає, що поліцейський необ`єктивно та без з`ясування всіх обставин не надавши жодного доказу їх вчинення, як того вимагає КУпАП, виніс постанову серії ЕАМ №2547960 від 18.05.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Зазначені обставини в судовому засіданні не спростовані відповідачами по даній справі.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних, згідно яких у встановленому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної зідповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, до постанови не додано жодного доказу в розумінні ст.251 КУпАП, а відсутність таких доказів свідчить про недослідження обставин справи.

Зі змісту ст.77 КАС України випливає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Оскільки відповідач по справі в силу норм ст.2 КАС України є суб`єктом владних повноважень, то застосуванню при розв`язанні спору підлягають норми ч.2 ст.77 КАС України, де зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На переконання суду, в судовому засіданні не здобуто доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, а в даній дорожній обстановці ОСОБА_1 діяв не всупереч ПДР України, а у відповідності до них.

Таким чином, на підставі наведеного, оцінюючи здобуті в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що дії відповідача в особі інспектора Вишгородського ВП ГУНП в Київській області Савчука В.В., який виносив постанову серії ЕАМ №2547960 від 18.05.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді 255 грн. штрафу, є протиправними, а вказана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі у зв`язку з недоведеністю вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.38, 268 КУпАП, ст.ст.77, 210, 211, 229, 241-246, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Департамента патрульної поліції,інспектора Вишгородського ВП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції Савчука Віталія Вікторовича, Головного управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення -задовольнити.

Постанову інспектора Вишгородського ВП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції Савчука Віталія Вікторовича, серії ЕАМ №2547960 від 18.05.2020 року, про накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП - скасувати, а провадження по справі - закрити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д.І. Сакун