Справа № 420/3122/20
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2020-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3122/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Закуріної А.М.,

за участю

від позивача: не з`явився

від відповідача: Пісов М.П.,- за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Б. Гринченка, 1) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До суду 10 квітня 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Б. Гринченка, 1), в якій позивач просив визнати протиправною бездіяльність щодо не розгляду та ненадання відповіді на скаргу від 31.01.2020 року та зобов`язання розглянути танадати письмову відповідь на скаргу.

Ухвалою від 13 квітня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 31.01.2020 року позивач звернувся зі скаргою до Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на дії начальника Головного управління Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів Кустурова В.Б., проте станом на день подачі позовної заяви відповідь на скаргу позивачем не отримано.

Також, позивач зазначив, що 07 квітня 2020 ркоу звернувся із заявою з проханням повідомити про результатаи розгляду скарги від 31.01.2020 року, на яку отримана відповідь 16.04.2020 року за вих. №В-2591/В-1918 від 10.04.2020 року, що відповідь на скаргу направлено за адресою, яка була зазначена у зверненні. Проте позивач не отримав відповідь на свою скаргу, у звязку з чим відповідачем допущено протиправну бездяльність, яка полягає в ігноруванні положень Конституції та Закону України «Про звернення громадян».

До суду 14 травня 2020 року надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповдіач заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що скарга ОСОБА_1 від 31.01.2020 року надійшла до Держпродспоживслужби 04.02.2020 року та зареєстрована за вх. №В-626, зазначену скаргу розглянуто та надано відповідь листом від 02.03.2020 року вих. №В-1501/В-626, який відправлено простим поштовим відправленням засобами поштового звязку АТ «Укрпошта». Повторно лист було відправлено як додаток до листа від 10.04.2020 року на електрону адресу позивача.

Таким чином, відповідач вважає, що ним здійснені всі передбачені чинним законодавсвом дії щодо розгляду скарги ОСОБА_1 від 31.01.2020 року, а тому порушення вимог Закону України «Про звернення громадян» щодо розгляду скарги ОСОБА_1 від 31.01.2020 року відсутні.

До суду 20 травня 2020 року від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач просив визнати протиправною бездіяльність щодо не розгляду та ненадання відповіді на скаргу від 31.01.2020 року у строк відповідно до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» та зобовязання повторно розглянути скаргу від 31.01.20101 року та надати обгрунтовану та повну відповідь.

Зазначені позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач не розглянув скаргу у строк визначений ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», оскільки заведення реєстраційно-контрольної картки по скарзі не підтверджує своєчасний та повний розгляд скарги та направлення відповіді. Позивач стверджує, що на його адресу поштовим звязку «Укрпошта» відповідь на скаргу не надходила; відповідач не надав жодного доказу на підтвердження направлення такої відповіді поштовим звязком АТ «Укрпошта». Також позивач стверджує, що відповідач не розглянув всіх поставлених в скарзі питань, направлення 25 лютого 2019 року листа начальником Головного управління Держпродспоживлужби в Одеській області Кустуровим В. № 1431/08/20 з зазначенням недостовірної інформації є протиправними діями, однак зазначене відповідачем не перевірено та не надана відповідь. Позивач з 25 лютого 2019 року був відсторонений від виконання обовязків щодо здійснення реєстрації транспортних засобів саме на підставі листа начальника Головного управління Держпродспоживлужби в Одеській області Кустуровим В. № 1431/08/20, яке видано безпідставно та не у спосіб визначений приписами чинного законодавства, чим, на думку позивача, порушені його права на виконання функцій головного спеціаліста в державній установі.

Відповідач не надав відзив на уточнену позовну заяву.

У свою чергу, позивач не надав відповідь на відзив відповідача.

Позивач на відкрите судове засідання не зявився, від нього до 09 чеврня 2020 року (вхід. №21776/20) надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

На відкритому судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, суд встановив такі факти та обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 (а.с.4).

Суд встановив, що ОСОБА_1 працював на посаді головного спеціаліста відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області.

Відповідно до наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 18.05.2020 року № 146-к «Про звільнення ОСОБА_1 », ОСОБА_1 звільнений із вказаної посади за угодою сторін з 19 травня 2020 року.

Так, суд встановив, що 31.01.2020 року позивач звернувся до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів із скаргою, в якій просив вирішити питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника Головного управління Держприродслужби в Одеській області ОСОБА_2 ; щодо надання головному спеціалісту відділу реєстарції сільськогосподарської техніки Головного управління Держприродслужби в Одеській області ОСОБА_3 доступу до єдиного реєстру для ведення автоматизованого обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки та інших механізмів. Про результати розгляду скарги позивач просив повідомити на електрону адресу та адресу місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення зазначену скаргу вручено адресату 03.02.2020 ркоу (а.с.6-8,10).

Також, суд встановив, що 07.04.2020 року позивач звернувся до Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів із заявою, в якій просив повідомити про результати розгляду скарги від 31.01.2020 року та про прийняте рішення (а.с.11).

Матеріалами справи підвтерджено, що Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів листом від 02.03.2020 року вих. №В-1501/В-626 повідомила позивача про результати розгляду його скарги від 31.01.2020 року, зазначивши, що дисциплінарне провадження стосовно позивача здійснювалось відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про державну службу» на підставі доповідної записки ОСОБА_4 , згідно з якою ОСОБА_4 , як начальник відділу рестарції сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області та безпосередній керівник має право вносити клопотання керівнику державної служби про притягнення державного службовця до дисциплінаронї відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку.

Щодо вирішення питання доступу до реєстру для ведення автоматизованого обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки та інших механізмів, зазначено, що завдання та обовязки посадової особи у сфері нагляду (контролю) у системі інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу передбачено посадовою інструкцією головного спеціаліста відділу реєстрації сільськогосподарської техніки, затвердженого наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській обалсті від 13.11.2017 року №582, з посадовими обовязками позивача було ознайомлено 05.12.2017 року, а тому окрім здійснення реєстарції сільськогосподарської техніки головні спеціалісти відділу виконують ряд інших обовязків, при виконанні яких доступ до реєстру не є обовязковим (а.с.34-35).

На підтвердження тому, що лист від 02.03.2020 року вих. №В-1501/В-626 був зареєстрований датою 02.03.2020 року, відповідачем надано реєстраційно-контрольну картку (а.с. 37).

Також, матеріалами справи підтверджено, що Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів листом від 10.04.2020 року вих. №В-2591/В-1918 повідомила позивача про те, що відповдіь на лист від 31.01.2020 року надано листом від 02.03.2020 року вих. №В-1501/В-626 та направлено за адресою, яка була зазначена у зверненні ( АДРЕСА_1 ) (а.с.36).

Проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та встановлені судом факти та обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про звернення громадян", громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст. 3 цього Закону, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про звернення громадян", органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень, серед іншого, зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам.

Згідно ст. 20 Закону України "Про звернення громадян", звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Так, суд встановив, що 31.01.2020 року позивач звернувся до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів із скаргою, в якій просив вирішити питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника Головного управління Держприродслужби в Одеській області ОСОБА_2 . Зазначену скаргу отримано 03.02.2020 року відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.10) та зареєстровано за вх. №В-626 від 04.02.2020 року, про що свідчить реєстарційно-контрольна картка (а.с.37).

Позивач обгрунтовує свої вимоги саме не дотриманням вимог Закону України «Про зверненя громадян».

Оцінюючи порядок розгляду скарги позивача за Законом України «Про звернення громадян», суд доходить висновку, що відповідачем не було допущено порушення цього закону.

Так, як вже було зазначено, ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" передбачено загальний строк розгляду та вирішення звернень у термін не більше одного місяця від дня їх надходження.

З огляду на те, що звернення позивача отримано відповідачем 03.02.2020 року, що підтверджено поштовим повідомленням про вручення, відповідно до положень ст. 20 Закону України "Про звернення громадян", останнім днем надання відповіді на скаргу позивача з урахуванням місячного строку є 03.03.2020 року.

Матеріалами справи підтверджено, що Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів надало відповідь на скаргу листом від 02.03.2020 року вих. №В-1501/В-626, тобто у місячний строк з дати отримання скарги.

Представник відповідача зазначив, що відповідь на скаргу надіслано позивачу засобами поштового звязку АТ «Укрпошта» простою кореспонденцією на адресу, зазначену у зверненні від 31.01.2020 року ( АДРЕСА_2 ).

Окрім того, суд встановив, що Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів листом від 10.04.2020 року вих. №В-2591/В-1918 повідомила позивача про те, що відповдіь на лист від 31.01.2020 року надано листом від 02.03.2020 року вих. №В-1501/В-626 та направлено за адресою, яка була зазначена у зверненні ( АДРЕСА_1 ). Зазначений лист надіслано на електрону адресу позивача, який отримано позивачем (а.с.36).

Таким чином, суд вважає, що відповідачем надано позивачу відповідь на скаргу від 31.01.2020 року у строк, встановлений ст. 20 Закону України «Про звернення громадян».

Посилання позивача на те, що їм не було отримано поштове відправлення не встановлюють обставини на підтвердження наявності бездіяльності відповідача щодо не розгляду та ненадання відповіді на скаргу.

Тому враховуючи вищевикладені встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність щодо не розгляду та ненадання відповіді на скаргу від 31.01.2020 року у строк відповідно до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» є безпідставними, не підтвердженими належними доказами, а тому не належать задоволенню.

Стосовно позовних вимог про зобовязання повторно розглянути скаргу від 31.01.20101 року та надати обгрунтовану та повну відповідь, суд вважає, що вони теж не належать задоволенню, з огляду на таке.

Як встанволено судом, Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів листом від 02.03.2020 року вих. №В-1501/В-626 повідомила позивача про результати розгляду його скарги від 31.01.2020 року, зазначивши, що дисципіланерне провадження стосовно позивача здійснювалось відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про державну службу» на підставі доповідної записки ОСОБА_4 ., згідно з якою ОСОБА_4 як начальник відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області та безпосередній керівник має право вносити клопотання керівнику державної служби про притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку.

Щодо вирішення питання доступу до реєстру для ведення автоматизованого обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки та інших механізмів, зазначено, що завдання та обовязки посадової особи у сфері нагляду (контролю) у системі інженерно-технічного забезпечння агропромислового комплексу пеердбачено посадовою інструкцією головного спеціаліста відділу реєстрації сільськогосподарської техніки, затвердженого наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській обалсті від 13.11.2017 року №582, з посадовими обовязками позивача було ознайомлено 05.12.2017 року, а тому окрім здійснення реєстрації сільськогосподарської техніки головні спеціалісти відділу виконують ряд інших обовязків, при виконанні яких доступ до реєстру не є обовязковим (а.с.34-35).

Таким чином, суд вважає, що відповідачем було надано позивачу повну відповідь на його запитання у скарзі в межах сфери дії Закону України «Про звернення громадян».

Одночасно, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 12 Закону України «Про звернення громадян», дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України, законами України "Про запобігання корупції", "Про виконавче провадження".

Згідно з ч. 3 ст. 5 Закону України «Про державну службу», дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Статтею 68 цього Закону визначені суб`єкти, уповноважені порушувати дисциплінарні провадження та застосовувати дисциплінарні стягнення, а саме, відповідно до ч. 1 цієї статті закону, дисциплінарне провадження порушується шляхом видання відповідного наказу (розпорядження): міністром - стосовно державного секретаря відповідного міністерства; суб`єктом призначення - стосовно інших державних службовців.

Постановою Кабінету Міністрів Українивід 4 грудня 2019 р. № 1039 затверджено Порядок здійснення дисциплінарного провадження, який визначає процедуру здійснення дисциплінарними комісіями з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія) дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців.

Відповідно до п. 3 цього Порядку, рішення про порушення дисциплінарного провадження приймає керівник державної служби в державному органі (далі - керівник державної служби) - щодо інших державних службовців, які займають посади державної служби категорій Б і В.

Таким чином, суд вважає, що рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності належить до повноважень керівника державного органу.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені у судовому засіданні факти, суд дійшов висновку, що відповідач, з посиланням на відповідні докази, довів правомірність своїх дій, а тому позовні вимоги не належать задоволенню повністю.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору та відсутні витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, жодні витрати не належать компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Б. Гринченка, 1) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.15.5 п. 15 ч.1 Перехідних положень, п. 3 розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний « 12» червня 2020 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.