Справа № 689/863/20
Суддя: Мазурчак В. М.
Дата ухвалення: 2020-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/863/20
Провадження № 2-а/689/19/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі: головуючого - судді Мазурчака В.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Лебеденко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі суду в смт. Ярмолинці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кам`янець-Подільського ВПГУНП в Хмельницькій області майора поліції Олійника Віталія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду із позовом до Кам`янець-Подільського ВПГУНП в Хмельницькій області майора поліції Олійника В.В. (далі - Відповідач) про скасування постанови від 09 травня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (далі постанова Відповідача).

Зазначив, що вважає дану постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП), незаконною з підстав. Відповідач не проінформував мене про конкретну причину зупинки та його вимога щодо пред`явлення посвідчення водія та інших документів не мала правових підстав, оскільки я не вчиняв та не мав наміру вчиняти правопорушення, і інших підстав для перевірки документів у відповідача не було. Будь-яких доказів факту порушення мною ПДР України відповідачем не було надано. Інспектор розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу не дав мені можливості скористатися моїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, у повному обсязі, а також проігнорував вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП, що унеможливило виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Інспектор склав у своєму патрульному автомобілі постанову, будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, та не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, внаслідок чого інспектором були грубо порушені вимоги ст.ст.278,279 КУпАП. Вважаю, що відповідач порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесена постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП. При витребуванні у мене документів інспектору я пояснив, що маю посвідчення учасника бойових дій. Тому звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Так як відповідно до ст.13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" учасники бойових дій, які особисто керують належними їм транспортними засобами, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відповідно до офіційного роз`яснення Коснтитуційного Суду України, яке обов`язковим (рішення КСУ від 24 грудня 2015 року № 7- рп/2014 : "В аспекті конституційного звернення положення пункту 13.1 статті 13 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 1 липня 2004 року № 1961-IV зі змінами) необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам І групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі". Відповідно до абз. 2.2 Правил дорожнього руху, які затверджені постановою КМУ від 10 жовтня 2001 р. № 1306 : "Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб." Інспектор на мої слова ніяк не відреагував, а натомість пішов у свій службовий автомобіль і виніс постанову.

Відповідач не скористався свої правом на подання відзиву.

В судове засідання 11 червня 2020 року Позивач та його представник не з`явились, просили розглянути справу без їх участі.

Відповідач 11 червня 2020 року в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі .

Дослідивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, як окремо так і взаємний їх зв`язок , суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з підстав.

Встановлено, що за змістом постанови від 09 травня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Audi 100, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 09 лютого 2020 року о 04 год. 07 хв. в м. Кам`янець-Подільський, по вул. .. нерозбірливий текст .. , допустив керування транспортним засобом, не маючи при собі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів чим порушив підпункт ґ) пункт 2.1 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Доводи Позивача не були спростовані відповідачем, а тому визнаються судом належними та допустимими доказами.

За даних обставин суд погоджується з доводами Позивача у позовній заяві про те, що постанова не містить відомостей щодо джерел виявлення правопорушення.

Крім цього, Відповідачем порушена процедура притягнення до відповідальності, яка полягає у тому, що не складався протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини другої та третьої статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до частини четвертої статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобі, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач заперечував про притягнення до відповідальності з тих підстав, що відповідно до статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" учасники бойових дій, які особисто керують належними їм транспортними засобами, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відповідно до офіційного роз`яснення Коснтитуційного Суду України, яке обов`язковим (рішення КСУ від 24 грудня 2015 року № 7- рп/2014 : "В аспекті конституційного звернення положення пункту 13.1 статті 13 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 1 липня 2004 року № 1961-IV зі змінами) необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам І групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі". Відповідно до абз. 2.2 Правил дорожнього руху, які затверджені постановою КМУ від 10 жовтня 2001 р. № 1306 : "Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб." Інспектор на мої слова ніяк не відреагував, а натомість пішов у свій службовий автомобіль і виніс постанову».

Цю обставину у судову засіданні не було спростовано відповідачем, оскільки він не скористався свої право при розгляді справи.

Відповідно до частини першої статті 222 КУпАП (Органи Національної поліції) органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Таким чином, Відповідач зобов`язаний був на виконання частини п`ятої статті 258 КУпАП скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу.

Суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності покладено на відповідача.

Висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Об`єктивних доказів, свідчень або інших відомостей, які підтверджують те, що позивач здійснив адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху суду не надано.

Крім того, згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Негайний розгляд справи без складання адміністративного протоколу чи документування у інший спосіб того, що розгляд справи відбувся з дотриманням прав та гарантій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності також ставить під сумнів правомірність винесеної постанови, що є самостійною підставою для визнання її протиправною та скасування.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись пунктом 3 частини третьої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов ОСОБА_2 до Кам`янець-Подільського ВПГУНП в Хмельницькій області майора поліції Олійника Віталія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити повністю.

Скасувати постанову інспектора СРПП №4 Кам`янець-Подільського РВП Кам`янець-Подільського ВПГУНП в Хмельницькій області майора поліції Олійника Віталія Володимировича від 09 травня 2020 року, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАА №258868, якою застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення штраф у розмірі 425 чотириста двадцять п`ять) гривень України за адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. На час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються.

Рішення проголошено 11 червня 2020 року.

Суддя В.М. Мазурчак