Справа № 46/245-А
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2020-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 46/245-А Суддя (судді) першої інстанції: Морозов С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу державного територіально-галузевого об`єднання "Південно-Західна залізниця" на рішення Господарського суду мiста Києва від 01 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом державного територіально-галузевого об`єднання "Південно-Західна залізниця" до Головного управління державної податкової служби у Київській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Державне територіально-галузеве об`єднання "Південно-Західна залізниця" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління державної фіскальної служби у Київській області про скасування податкового повідомлення-рішення Фастівської об`єднаної державної податкової інспекції Київської області №/0 (804-677-72-23001/17780 від 25.12.2006 року, першу податкову вимогу №173 від 11.01.2017 року та другу податкову вимогу №2/104 від 22.02.2007 року.

Рішенням Господарського суду мiста Києва від 01 жовтня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що одним пунктом Закону не передбачено сплату податку на прибуток управліннями залізниць від основної діяльності. Апелянт вважає, що судом першої інстанції не досліджено акт перевірки моторвагонного депо Фастів-1 №667/72/2301-01059805 від 18.12.2006 року та не враховано, доходи і витрати від підсобно-допоміжної діяльності (в том числі надання рекламних послуг на транспорті) разом з доходами і витратами від експлуатаційної діяльності складають валові доходи і витрати моторвагонного депо Фастів-1 і враховані в декларації на прибуток депо, яка подана до Залізниці.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому рішення є законним та обґрунтованим.

Крім того відповідачем заявлено клопотання про заміну Головного управління державної фіскальної служби у Київській області на його правонаступника Головне управління державної податкової служби у Київській області.

Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання відповідача щодо заміни Головного управління державної фіскальної служби у Київській області на його правонаступника Головне управління державної податкової служби у Київській області.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно скасувати, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, Фастівською об`єднаною державною податковою інспекцією Київської області була проведена планова документальна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання моторвагонним депо Фастів ДТГО «Південно-Західна залізниця» вимог податкового та валютного законодавства.

В ході перевірки було встановлено, зокрема порушення моторвагонним депо Фастів ДТГО «Південно-Західна залізниця» вимог п.п. 2.2.2 п. 2.2 ст 2 Закону України від 28.12.1994 року №334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» у редакції Закону України від 22.05.1997 року №283/97-ВР із внесеними змінами та доповненнями.

Суть порушення полягає у тому, що до загальних валових доходів, які передані до Галузевої служби локомотивного господарства «Південно-Західна залізниця» для формування скоригованих валових доходів, були включені і доходи, отримані від господарської діяльності не залізничного транспорту, які згідно Переліку робіт (послуг), визначеного Постановою КМУ від 16.02.1998 року №173, та порядком обслуговування громадян залізничним транспортом Постановою КМУ від 19.03.1997 року №252 не відносяться до господарської діяльності залізничного транспорту, а саме доходи від надання послуг по розміщенню реклами в транспорті. Отримані кошти від таких послуг повинні включатись до валового доходу в Декларації з податку на прибуток підприємства, які необхідно подавати до Фастівської ОДПІ.

Результати перевірки оформлені Актом №667/72/2301-01059805 від 18.12.2006 року.

Моторвагонним депо Фастів було подано заперечення №6574 від 20.12.2006 року до Акта №667/72/2301-01059805 від 18.12.2006 року. У вказаних запереченнях за підписом начальника та головного бухгалтера зазначено, що у листі ДПА України №586/6/15-1116 від 16.07.2004 року вказано, що платником податку на прибуток, одержаний від господарської діяльності залізничного транспорту є управління залізниці, а платниками податку на прибуток, що одержаний не від господарської діяльності залізничного транспорту, є підприємства залізничного транспорту та їх структурні підрозділи, які мають статус юридичних осіб. Оскільки відокремлений підрозділ залізниці моторвагонне депо Фастів не є юридичною особою, то депо не є платником податку на прибуток.

Листом №17629/7/23 від 21.12.2006 року Фастівською об`єднаною податковою інспекцією Київської області зазначено, що Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств» в редакції від 22.05.1997 року не передбачено централізованої форми сплати податку на прибуток підприємств залізничного транспорту та їх структурних підрозділів, при цьому платниками податку на прибуток є як головні підприємства, так і їх підрозділи. Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.1998 року №173 затверджено перелік робіт (послуг), що належить до основної діяльності залізничного транспорту, та порядок розподілу доходних надходжень від основної діяльності залізничного транспорту, згідно якої послуги з перевезення пасажирів, вантажів, багажу, вантажобагажу, пошти та пов`язані з ними послуги, передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1997 року №252, якою затверджено порядок обслуговування громадян залізничним транспортом, не передбачають розміщення реклами на транспорті. Таким чином, доход, отриманий Моторвагонним депо від розміщення реклами на транспорті не відноситься до господарської діяльності залізничного транспорту.

25.12.2006 року відповідачем на підставі висновків Акту перевірки було винесено податкове повідомлення-рішення №/0, яким Депо моторовагонне станції Фастів Південно-західної залізниці визначено суму податкового зобов`язання, за платежем податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності у розмірі 146 052,00 грн., а саме за основним платежем - 96 688,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 49 364,00 грн.

В подальшому, 11.01.2007 року позивачем складено моторвагонному депо станції Фастів першу податкову вимогу за №173 на загальну суму 145 524,71 грн., а 22.02.2007 року другу податкову вимогу за №2/104 на загальну суму 145 524,71 грн.

Позивач, не погоджуючись з вказаним рішенням та вимогами відповідача, звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволеннІ позову суд першої інстанції зазначив, що дохід, отриманий Моторвагонним депо від розміщення реклами на транспорті не відноситься до господарської діяльності залізничного транспорту, а відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» платниками податку на прибуток, одержаний від розміщення реклами на транспорті (не від господарської діяльності залізничного транспорту), є структурні підрозділи залізниці, а не управління залізниці.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2.2 статті 2 Закону України № 334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств" (чинного на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 334/94-ВР) платниками податку на прибуток, одержаний від господарської діяльності залізничного транспорту, є управління залізниці. Перелік робіт та послуг, що належать до господарської діяльності залізничного транспорту, затверджується Кабінетом Міністрів України.

За змістом підпункту 2.1.3 пункту 2.1 статті 2 цього Закону платниками податку є: філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку (з числа резидентів - суб`єкти господарської діяльності, бюджетні, громадські та інші підприємства, установи та організації, які здійснюють діяльність, спрямовану на отримання прибутку як на території України, так і за її межами), що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж такий платник податку, територіальної громади.

Платник податку, який має такі філії, може прийняти рішення щодо сплати консолідованого податку та сплачувати податок до бюджетів територіальних громад за місцезнаходженням філій, а також до бюджету територіальної громади за своїм місцезнаходженням.

На виконання пункту 2.2 статті 2 Закону № 334/94-ВР Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 16 лютого 1998 року № 173 (чинною на час виникнення спірних відносин), якою було затверджено Перелік робіт (послуг), що належать до основної діяльності залізничного транспорту та порядок розподілу доходних надходжень від основної діяльності залізничного транспорту».

У постанові від 16 квітня 2013 року у справі № № 21-88а13 Верховний Суд України зазначив, що пунктом 2.2 статті 2 Закону № 334/94-ВР передбачалось визначити перелік робіт та послуг, що належать до господарської діяльності і не передбачалось відокремлення на рівні підзаконного акта "основної" діяльності залізничного транспорту. Ця обставина, на думку колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, призвела до неоднакового застосування підпункту 2.2.2 пункту 2.2 статті 2 Закону № 334/94-ВР.

Аналіз вищезгаданих норм дає підстави вважати, що визначення в питанні суб`єкта (платника) податку закон пов`язує з отриманням прибутку від господарської чи не від господарської діяльності та організаційної визначеності самого управління залізниці.

Відповідно, закон не пов`язує вирішення цього питання з терміном "основна" діяльність залізничного транспорту.

Вказані висновки Верховного Суду України спростовують доводи апелянт про те, що судом першої інстанції протиправно ототожнено використане у постанові КМУ № 173 визначення «основна діяльність залізничного транспорту» з визначенням «господарська діяльність залізничного транспорту», та не взято до уваги примітку в постанові КМУ від 16.02.1998 року №173, в якій зазначено, що основна діяльність залізничного транспорту є лише складовою частиною загальної господарської діяльності.

Водночас, колегія суддів зазначає, що Постановою №173 визначено, що основна діяльність залізниць - діяльність усіх взаємопов`язаних відокремлених підрозділів, що входять до складу залізниць, спрямована на виконання і обслуговування єдиного перевізного процесу, тобто експлуатаційна (перевізна) та підсобно-допоміжна діяльність пов`язана з обслуговуванням -експлуатаційної діяльності; підсобно-допоміжна діяльність - діяльність відокремлених підрозділів, пов`язана з виконанням ряду допоміжних операцій та організацією виробництв, продукція (послуги) яких використовуються переважно для експлуатаційної діяльності залізниць.

Підсобно-допоміжна діяльність моторвагонного депо Фастів-1 включає в себе надання рекламних послуг.

Доходи і витрати від підсобно-допоміжної діяльності разом з доходами і витратами від експлуатаційної діяльності складають валові доходи і витрати моторвагонного депо Фастів-1 і враховані в декларації на прибуток депо, яка подається до управління Південно-Західної залізниці, про що зазначено в акті перевірки.

Аналізуючи зазначене, платником податку на прибуток є управління залізниці - ДТГО «Південно-Західна залізниця».

Надання послуг по розміщенню реклами на транспорті є господарською діяльністю залізничного транспорту, якою займається Державне територіально-галузевого об`єднання "Південно-Західна залізниця".

У пункті 1.32 ст. 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств " зазначено, що господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальних формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

В даному випаду залізниця надає послуги по розміщенню реклами на транспорті через відокремлений підрозділ - моторвагонне депо Фастів-1.

Відповідно до Статуту ДТГО «Південно-Західна залізниця»

метою та предметом господарської діяльності залізниці є зокрема, розповсюдженням та виробництво реклами.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що договори по наданню рекламних послуг укладалися на Південно-Західній залізниці. Дані договори по наданню рекламних послуг укладались не керівництвом моторвагонного депо Фастів-1, а саме керівництвом залізниці.

Отже, стороною по зазначеним договорам про надання рекламних послуг є ДТГО «Південно-Західна залізниця», а не моторвагонне депо Фастів-1. Послуги на розміщення реклами на транспорті надавались Південно-Західною залізницею, депо виконує лише технічну сторону.

З огляду на викладене, прибуток, отриманий від надання рекламних послуг повинен бути включений у декларацію того суб`єкту, який є стороною договору, що і було зроблено залізницею.

Платником податку на прибуток підприємства від надання рекламних послуг на транспорті є управління залізниці.

До того ж, податок на прибуток від доходів -отриманих від надання послуг по розміщенню реклами на транспорті сплачено залізницею.

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку що платником податку на прибуток від надання послуг з розміщення реклами в транспорті має бути головне підприємство, а не Мотовагонне депо Фастів-1, яке не є юридичною особою та знято з обліку депо як платника податку на прибуток.

Посилання суду першої інстанції на те, що ДПІ у Шевченківському районі м. Києва листом від 06.02.2007 року №1772/7/23-806 повідомила Фастівську ОДПІ, що при складенні акту перевірки Галузевої служби локомотивного господарства ДТГО «Південно-Західна залізниця» та ДТГО «Південно-Західна залізниця» враховані результати перевірки, проведеної Фастівською ОДПІ, акт від 18.12.2006 року №667/72/2301-01059805 та зменшені: - скориговані валові доходи на суму доходу, отриманого від господарської діяльності, не передбаченої Постановою КМУ від 16.02.1998 року №173 в розмірі 388 698,00 грн. (доходи від надання послуг по розміщенню реклами в залізничному транспорті); - скориговані валові витрати на суму витрат, понесених від господарської діяльності не залізничного транспорту, в розмірі 1 944,00 грн., колегія суддів вважає необгрутованими, оскільки вказані висновки контролюючого органу були оскаржені позивачем до суду та в рамках адміністративної справи № 22-а-13197/08 (ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2009 року) було встановлено правомірність дій Галузевої служби локомотивного господарства ДТГО «Південно-Західна залізниця» та ДТГО «Південно-Західна залізниця» щодо відображення доходів на загальну суму 388698,00 грн. та валових витрат на загальну суму 1944,00 грн.

У вказаній ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2009 року окрім іншого зазначено, що діяльність Фастівського моторвагонного депо Служби локомотивного господарства ДТГО «Південно-Західна залізниця» по розміщенню реклами на транспорті є господарською у розумінні Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» і підлягає включенню до доходної та витратної частин зведеної декларації управління ДТГО «Південно-Західна залізниця» відповідно до п.2.2. вказаного Закону.

Згідно ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про те, що винесені відповідачем податкове повідомлення-рішення №/0 (804-677-72-23001/17780 від 25.12.2006 року, перша податкова вимога №173 від 11.01.2017 року та друга податкова вимога №2/104 від 22.02.2007 року не відповідають критерію «пропорційності», адже у такий спосіб не дотримано справедливої рівноваги між інтересами держави та інтересами позивача, а тому відповідач приймаючи відповідні рішення, діяв протиправно, отже, заявлений позов є обґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і свідчать про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та невірне застосування ним норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення заявленого позову.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до платіжних доручень від 02 березня 2007 року № 1160 та 27 березня 2007 року №1248 позивачем було сплачено 6,80 грн. судового збору за звернення до суду з адміністративним позовом та відповідно до платіжного доручення № 2257911 від 29 жовтня 2019 року сплачено 3286,17 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, загалом 3292,97 грн., які йому мають бути відшкодовані за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 317, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу державного територіально-галузевого об`єднання "Південно-Західна залізниця" - задовольнити.

Рішення Господарського суду мiста Києва від 01 жовтня 2019 року скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов позовом державного територіально-галузевого об`єднання "Південно-Західна залізниця" до Головного управління державної податкової служби у Київській області про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення №/0 (804-677-72-23001/17780) від 25 грудня 2006 року, першу податкову вимог №173 від 11 січня 2017 року та другу податкову вимогу №2/104 від 22 лютого 2007 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління державної податкової служби у Київській області (2) на користь державного територіально-галузевого об`єднання "Південно-Західна залізниця" () витрати зі сплати судового збору за звернення до суду з позовною заявою та апеляційною скаргою у загальному розмірі 3292,97 грн. (три тисячі двісті дев`яносто дві) гривні 97 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 10.06.2020 року.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В. Файдюк

Є.І.Мєзєнцев