Справа № 200/4720/20-а
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2020-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2020 р. Справа№200/4720/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І. С., розглянувши в порядку спрощеного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

08.05.2020 ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), позивач, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місце знаходження: вул. Зелінського, буд. 27а, м. Маріуполь, Донецька область, 87548, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 42171861) про:

- визнання протиправною бездіяльність Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, щодо неврахування до страхового стажу періодів роботи ОСОБА_1 у колективному сільськогосподарському підприємстві «Дружба» з 20.06.1989 по 28.12.1989, з 16.03.1990 по 10.11.1991, що складає 2 роки 2 місяці 4 дні та період роботи у Публічному акціонерному товаристві «Азовзагальмаш» з 01.05.2015 по 09.12.2019, що складає 4 роки 7 місяців 9 днів;

- зобов`язання Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу роботи, періоди трудової діяльності, ОСОБА_1 , у колективному сільськогосподарському підприємстві «Дружба» з 20.06.1989 по 28.12.1989, з 16.03.1990 по 10.11.1991, що складає 2 роки 2 місяці 4 дні та період роботи у Публічному акціонерному товаристві «Азовзагальмаш» з 01.05.2015 по 09.12.2019, що складає 4 роки 7 місяців 9 днів;

- зобов`язання Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зробити перерахунок, нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням доходів та страхового стажу за періоди роботи у колективному сільськогосподарському підприємстві «Дружба» з 20.06.1989 по 28.12.1989, з 16.03.1990 по 10.11.1991, та період роботи у Публічному акціонерному товаристві «Азовзагальмаш» з 01.05.2015 по 09.12.2019, з 31.05.2018 (з дня призначення пенсії).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з нормами частини 3 статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

В порядку частини 2 статті 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що йому була призначена пенсія за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте відповідач, при призначенні йому пенсії, неправомірно не врахував стаж роботи, який підтверджується трудовою книжкою.

Позивач не згоден з рішенням відповідача, вважає такі дії незаконними, оскільки вони порушують його право на пенсійне забезпечення. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В установлений судом строк відповідачем через Відділ документообігу та архівної роботи суду надано відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача.

Свою позицію відповідач мотивував тим, що до страхового стажу не зарахована робота у колективному сільськогосподарському підприємстві «Дружба» з 20.06.1989 по 28.12.1989, з 16.03.1990 по 10.11.1991, оскільки періоди не підтверджені вихододнями.

Крім того, відповідач зазначив, що не було взято до страхового стажу період роботи в ПАТ «Азовзагальмаш» за період з 01.05.2016 по 05.06.2018, оскільки зазначене підприємство не сплачувало до Пенсійного фонду страхові внески.

Також відповідач звертає увагу, що позивач просить зарахувати період роботи в ПАТ «Азовмаш» з 01.05.2015 по 09.12.2019, з дня призначення пенсії, тобто з 31.05.2018, хоча на момент звернення згідно записів в трудовій книжці, запис датований 05.06.2018 працює по теперішній час. Тобто на момент призначення пенсії страховий стаж за період 06.06.2018 по 09.12.2019 ще не був відпрацьований, тому позовні вимоги в цій частині вважає передчасними.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

ОСОБА_1 , є громадянином України, про що свідчить копія паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Іллічівським РВ Маріупольського МУУМВС України в Донецькій області, має реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 (а. с. 6-7).

07.06.2018 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії. До заяви позивачем надано наступні документи: особиста заява, копія паспорта та ІНН; копія трудової книжки; копія військового квітка; копія диплома про навчання.

Згідно з електронною пенсійної справою, з 31.05.2018 позивачу призначено пенсію за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а. с. 9).

Як вбачається з матеріалів пенсійної справи позивача, в січні 2020 року позивач звернувся з заявою до відповідача про надання інформації на підставі яких документів йому призначено пенсію, які знаходяться в матеріалах пенсійної справи.

25.02.2020 відповідач надав відповідь №24/Д-01-01-15 на звернення позивача, з якої вбачається, що страховий стаж позивача, який враховано по 30.04.2015, складає 34 роки 0 місяців 29 днів (а. с. 8).

Не погоджуючись з такими діям відповідача, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Судом встановлено, що при призначенні пенсії до страхового стажу позивача не зарахована робота у колективному сільськогосподарському підприємстві «Дружба» з 20.06.1989 по 28.12.1989, з 16.03.1990 по 10.11.1991, про що прийнято рішення №2338 від 11.07.2018 та період роботи в ПАТ «Азовзагальмаш» з 01.05.2015 по 30.04.2018 (а. с. 9).

Згідно з довідкою Форми ОК-5 з липня 2015 року по листопад 2019 року страхувальник не сплачував до Пенсійного фонду страхові внески (а. с. 17).

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 , серії НОМЕР_3 , позивач:

- з 20.06.1989 прийнятий в члени колгоспу «Дружба»;

- 28.12.1989 вибув з членів колгоспу «Дружба»;

- з 16.03.1990 прийнятий в члени колгоспу «Дружба» та зарахований в польову бригаду;

- 10.11.1990 вибув з членів колгоспу «Дружба»;

- з 07.03.2012 прийнятий в Автотранспортний цех 469 водієм автотранспортних засобів в ПАТ «Азовзагальмаш»;

- 09.12.2019 звільнений за власним бажанням з ПрАТ «Азовзагальмаш» (а.с. 10-16).

Судом встановлено, що період роботи позивача в ПАТ «Азовзагальмаш» є безперервним трудовим стажем.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Як передбачено Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 384/2011, Пенсійний фонд України (його територіальні органи) входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Одними з основних завдань Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску; керівництво та управління солідарною системою загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; призначення (перерахунок) пенсій, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до покладених завдань і функцій, саме Пенсійний фонд України є суб`єктом владних повноважень у сфері правовідносин щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому згідно з вимогами частини 2 статті 4 КАС України їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-V «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закону №1058-V).

Закон №1788-ХІІ був ведений в дію з 01 січня 1992 року в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 01 квітня 1992 року - в повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статі 24 Закону №1058-V, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Система персоніфікованого обліку була введена в дію 01 січня 2004 року на виконання Указу Президента України від 04 травня 1998 року № 401 «Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування» згідно постанов Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2002 року №1854 та від 12 березня 2003 року №303.

При обчисленні страхового стажу позивача, до складу якого входять період роботи до впровадження системи персоніфікованого обліку, відповідач мав керуватися документами та порядком, визначеним законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-V, а саме трудовою книжкою та положеннями Закону №1788-ХІІ.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України, статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати періоди роботи в колективному сільськогосподарському підприємстві «Дружба» з 20.06.1989 по 28.12.1989 та з 16.03.1990 по 10.11.1991 до страхового стажу позивача, що складає 2 роки 2 місяці 4 дні, суд зазначає наступне.

Як вже встановлено судом, відповідачем не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи в колективному сільськогосподарському підприємстві «Дружба» з 20.06.1989 по 28.12.1989 та з 16.03.1990 по 10.11.1991, оскільки періоди не підтверджені вихододнями.

Статтею 56 Закону України №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Також, як вже було зазначено судом, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно постанови Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року №1545-XII «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР», до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульовано Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310, які чинні на час розгляду справи (далі - Основні положення).

Відповідно до пункту 1, 2 Основних положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (п. 5 Основних положень).

Згідно із пунктом 6 Основних положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Згідно із пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до вимог пункту 13 Основних положень відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність у відповідності до статуту та правилами трудового розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06 лютого 2018 по справі №677/277/17 провадження № К/9901/1298/17.

Таким чином, посилання відповідача в рішенні рішення №2338 від 11.07.2018 - на відсутність в трудовій книжці позивача записів щодо кількості вихододнів є таким, що не може створювати негативних наслідків для позивача, зокрема, щодо його права на пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 12 березня 2019 року по справі № 2а/349/28/16 провадження № К/9901/30494/18.

Отже, суд не приймає посилання відповідача на відсутність в трудовій книжці записів щодо вихододнів, оскільки працівник не несе відповідальність за невірне оформлення трудової книжки та такі недоліки не повинні перешкоджати працівнику для зарахування його страхового стажу, таким чином, періоди роботи позивача в колективному сільськогосподарському підприємстві «Дружба» з 20.06.1989 по 28.12.1989 та з 16.03.1990 по 10.11.1991 підлягають зарахуванню до страхового стажу.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період роботи в ПАТ «Азовзагальмаш» з 01.05.2015 по 09.12.2019, що складає 4 роки 7 місяців 9 днів.

Як вже встановлено судом, при призначенні пенсії відповідачем не зараховано до страхового стажу позивача період роботи в ПАТ «Азовзагальмаш» з 01.05.2015 по 30.04.2018, оскільки підприємство не сплачувало до Пенсійного фонду страхові внески.

Відповідно до норм частини першої статті 24 Закону № 1058-XV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з положеннями частини третьої зазначеної статті страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків визначено у статті 20 Закону № 1058-XV.

Так, абзацом 1 частини першої статті 20 Закону № 1058-XV передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Відповідно до положень частини другої зазначеної статті обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно з нормами частини десятої вищенаведеної статті Закону, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Нормами статті 106 Закону № 1058-XV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Як зазначив Європейський Суд з прав людини у справі Latvia (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак, якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачів вимогам.

У справі Будченко проти України (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем прийнято рішення про призначення пенсії позивачу без дотримання принципів, визначених статтею 2 КАС України, оскільки позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні або перерахунку пенсії позивачу періодів його роботи. Відтак, управлінням, при призначенні пенсії позивачу, безпідставно не зараховано до страхового стажу період роботи в Публічному акціонерному товаристві «Азовзагальмаш» з 01.05.2015 по день призначення пенсії.

Аналогічна позиція викладена Верховним судом у постановах від 09 вересня 2019 року у справі №242/5448/16-а та від 31 жовтня 2019 року у справі № 235/7373/16.

Щодо зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з дня призначення пенсії по 09.12.2019 в ПАТ «Азовзагальмаш» та зробити перерахунок, нарахування та виплату пенсії позивачу з урахуванням періоду роботи з дня призначення пенсії по 09.12.2019 в ПАТ «Азовзагальмаш», суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 44 Закон № 1058-IV встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Згідно з абзацу 4 пункту 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1), заява на запит пенсійної справи за новим місцем проживання подається пенсіонером особисто до органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).

Згідно з пунктом 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Так, період роботи з дня призначення пенсії по 09.12.2019 в ПАТ «Азовзагальмаш» підлягає зарахуванню лише при зверненні позивача до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про перерахунок пенсії та необхідними документами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не звертався до відповідача із відповідною заявою про перерахунок пенсії, тому вимоги в цій частині є передчасними, відтак задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 245 КАС України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Крім того, з урахуванням положень статті 9 КАС України, з метою повного захисту законних прав позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог з огляду на таке.

Як встановлено судом, відповідачем прийнято рішення № 2338 від 11.07.2018 про неврахування в загальний стаж позивача періодів роботи з 20.06.1989 по 28.12.1989, з 16.03.1990 по 10.11.1991.

З метою повного захисту порушеного права позивача, суд, задовольняючи позовні вимоги, вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення № 2338 від 11.07.2018 про неврахування в загальний стаж позивача періодів роботи з 20.06.1989 по 28.12.1989, з 16.03.1990 по 10.11.1991, оскільки наявність цього рішення є перешкодою для зарахування до страхового стажу позивача зазначених періодів роботи.

Оскільки суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії, в той час як спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, суд вважає за доцільне зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи у колективному сільськогосподарському підприємстві «Дружба» з 20.06.1989 по 28.12.1989, з 16.03.1990 по 10.11.1991, період роботи в Публічному акціонерному товаристві «Азовзагальмаш» з 01.05.2015 по день призначення пенсії, та здійснити перерахунок пенсії з дня її призначення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до квитанції № 0.0..1 від 04 травня 2020 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 840,80 гривень.

Згідно частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем сплачено суму судового збору та позовні вимоги задоволено в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору на користь позивача.

Керуючись статтями 2-17, 42-47, 72-77, 90, 94, 121, 122, 139, 143, 159-164, 241-246, 255, 263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місце знаходження: вул. Зелінського, буд. 27а, м. Маріуполь, Донецька область, 87548, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 42171861) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області рішення №2338 від 11.07.2018.

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу роботи, періоди трудової діяльності, ОСОБА_1 , у колективному сільськогосподарському підприємстві «Дружба» з 20.06.1989 по 28.12.1989, з 16.03.1990 по 10.11.1991, та період роботи у Публічному акціонерному товаристві «Азовзагальмаш» з 01.05.2015 по день призначення пенсії.

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зробити перерахунок, нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з дня призначення пенсії, з урахуванням доходів та страхового стажу за періоди роботи у колективному сільськогосподарському підприємстві «Дружба» з 20.06.1989 по 28.12.1989, з 16.03.1990 по 10.11.1991, та період роботи у Публічному акціонерному товаристві «Азовзагальмаш» з 01.05.2015 по день призначення пенсії.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 12 червня 2020 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Зазначений строк обчислюється з урахуванням виключень, передбачених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України (в редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.С. Молочна