Справа № 645/2568/20
Суддя: Шарко О. П.
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/2568/20
Провадження № 2-а/645/72/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2020 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі: головуючого судді - Шарка О.П., секретаря судових засідань - Христенко А.В, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області, Інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Харківській області сержанта поліції Воловика Андрія В`ячеславовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області, Інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Харківській області сержанта поліції Воловика Андрія В`ячеславовича, в якому просить суд визнати дії відповідача неправомірними, скасувати постанову серії ЕАК №2459755 від 29.04.2020 року, винесену Інспектором роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Харківській області сержантом поліції Воловиком Андрієм В`ячеславовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. і закрити провадження у даній справі про адміністративне правопорушення.

В обгрунтування позову зазначив, 24.04.2020 року, приблизно о 12 годині дня, він знаходився за кермом автомобіля «Шевроле - Авео», держ. Номер НОМЕР_1 та рухався по вулиці Сумській у місті Харкові з боку центру міста у напрямку селища Жуковського не порушуючи ПДР. Раптом він побачив, що позаду нього увімкнулася сирена та червоні мерехтливі маяки машини поліції, які через гучномовець наказали йому зупинити авто, що він і зробив навпроти будинку № 81/2 по вулиці Сумській у м. Харкові, припаркувавши автотранспортний засіб до бордюру та увімкнувши аварійну сигналізацію. До нього підійшов працівник поліції, який назвав свою посаду та прізвище, а-саме - інспектор

роти №1, батальйону №1 УПП у Харківській області сержант поліції Воловик Андрій В`ячеславович , після чого став вимагати пред`явити документи на автомобіль, посвідчення водія. Позивачем було надано усі зазначені документи з проханням пояснити причину зупинки. Інспектор пояснив позивачу, що він порушив п.31.4.3. ПДР, а саме: керував транспортним засобом з непрацюючим лівим ліхтарем стоп-сигналу, у зв`язку з

чим він має намір винести постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП. Він пояснив інспектору Воловик, що вважає його рішення помилкою, у зв`язку з тим, що правила дорожнього руху України передбачають порушенням п.31.4.3. повну несправність світлових приладів та у темний час доби. Крім цього необхідно зазначити, що поліцейська машина рухалась безпосередньо за ним, у декількох метрах, з чого можна зробити чіткий висновок про те, що працівники поліції добре бачили, що інші освітлювальні прилади керованого ним автомобіля справно працювали та надавали можливість учасникам дорожнього руху добре бачити рух керованого ним автомобіля. Незважаючи на це, інспектор Воловик, грубо порушуючи норми Законів та Конституції України, перевищуючи свої службові повноваження, став погрожувати йому тим, що у разі його непогодження з його діями він додатково має намір звинуватити його у керуванні автотранспортним засобом нібито у стані алкогольного сп`яніння, та став вимагати пред`явити поліс обов`язкового страхування. Він пояснив інспектору Воловик, що відповідно ч.2 ст. 21 Закону України «про обов`язкове страхування» поліцейський має право вимагати для перевірки поліс лише у випадку якщо водій порушив правила дорожнього руху або є учасником ДТП. При цьому порушення ПДР має бути підтверджено доказами. Якщо ж водій не порушував ПДР та не є учасником ДТП поліція не має права вимагати для перевірки полія страхування. Інспектор Воловик його пояснення проігнорував та о 12-03, 29.04.2020 року, у м.

Харкові, на вулиці Сумській, біля будинку №81/2 , виніс, на думку позивача, на місці незаконну постанову ЕАК № 2459755, про накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 425 грн. нібито за порушення мною вимог 2.1. ПДР та ч.1. ст. 126 КУпАП за відсутність поліса обов`язкового страхування. Складаючи зазначений незаконний документ інспектор Воловик категорично відмовив йому у складанні протоколу та не запросив у якості свідків осіб, що знаходились у нього в машині, а фактично змусив його підписати незаконну постанову, навіть не надавши йому можливості заповнити графу для пояснення порушника. Здивувавшись такому висновку він попросив інспектора надати йому складену ним постанову з метою надання відповідних пояснень про те, що такий висновок не відповідає та не може відповідати дійсності. Інспектор Воловик у цьому проханні йому відмовив, посилаючись на те, що усі необхідні йому документи вже складено та (на його думку) оформлені належним чином. По закінченню зазначених подій позивач поставив питання інспектору Воловику про те, що він має робити далі, на що інспектор, за присутності свідків, які знаходились у нього в машині повідомив, що він може їхати та вирішувати свої проблеми, яких у нього тепер, як на його думку, багато. Для нього вчинок інспектора став зовсім незрозумілим, оскільки він пояснював інспектору Воловик, що він не згоден з його висновками та постановою і маю намір звернутися до суду про оскарження його незаконних дій, про що останній зухвало відповів, що я маю

таке право. Вважає, що постанова винесено незаконно, необґрунтовано та безпідставно, зазначений документ складено за відсутності належних доказів та з грубим порушенням вимог Конституції України та чинного законодавства України, не встановивши усіх обставин так званого правопорушення.

Ухвалою судді від 12.05.2020 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження, витребувано у відповідача відеофіксацію порушення, за яке позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності.

У судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, надав суду заяву про підтримання позовних вимог, справу розглянути у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, в матеріалах справи є дані про належне його повідомлення, відзив на позовну заяву до суду не надіслав також не надіслав відеофіксацію порушення, за яке позивач був притягнутий до адімінстративної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, прихожу до висновку, що позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Справа розглядається у відповідності до ч.3 ст. 194 КАС України, на підставі наявних у справі доказів.

Згідно ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З матеріалів справи, вбачається, що постановою серії ЕАК №2459755 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 грн. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, нібито з несправним лівим стопсигналом та не мав при собі полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів, чим порушив п.2.1 ПДР України.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Це означає, що ч.2 ст. 77 КАС України встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, а повідомлені позивачем обставини справи відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Крім того, ч. 3 ст. 79 КАС України зобов`язує відповідача надати всі наявні у нього докази разом із поданням відзиву, тим більше, що такі вимоги (про надання документів) вказані в ухвалі суду про відкриття провадження у справі, а тому, в даному випадку, суд відповідно до ч. 5 ст. 77, ч.3 ст. 205, ст. 286 КАС України безумовно зобов`язаний розглянути справу на підставі тих доказів, які надані суду сторонами.

Крім того, інспектором патрульної поліції при вирішенні питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не були зібрані належні та допустимі докази, які б могли підтвердити факт порушення позивачем правил дорожнього руху та невідповідність його пояснень дійсним обставинам справи.

Оскільки відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, в розділі постанови, який передбачає можливість вказівки на докази, на підставі яких прийнято рішення («До постанови додаються»), відсутні будь-які записи про дослідження інспектором будь-яких доказів по справі.

Зі змісту п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року №14 слідує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності буде відповідати вимогам ст. 283 КУпАП тоді, коли в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначено мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є в справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Недотримання відповідачем процедурних приписів законодавства України про адміністративні правопорушення, передбачених, зокрема, ст. ст.278,279 КУпАП, тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови з огляду на ненадання доказів, які б у достатній мірі і беззаперечно свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та є підставою для скасування оскаржуваної постанови інспектора поліції.

Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, є недоведеним.

Відповідачем в супереч вказаному вище на спростування пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не було вказано в постанові жодних достатніх, належних та допустимих доказів, а тому така постанова не може вважатись обґрунтованою.

Крім того, згідно з частиною 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного та справедливого розгляду справи, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу і стадією розгляду справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження у випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке порушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що постанова серія ЕАК №2459755 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення від 29.04.2020 року про накладення адміністративного стягнення на позивача не відповідає вимогам закону та не підтверджує наявність адміністративного правопорушення, винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 в частині скасування оскаржуваної постанови підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог стосовно визнання дій Інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Харківській області сержанта поліції Воловика Андрія В`ячеславовичапротиправними, то дана вимога не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму; 3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України; 4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті; 5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Тобто, питання стосовно визнання дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень не входить до підсудності місцевих загальних судів та відноситься до юрисдикції адміністративних окружних судів, а тому не може бути розглянуто.

На підставі викладеного, керуючись ст.19 Конституції України, ст. ст. 4, 8, 11, 94, 99, 159, 160-163, 171-2, 246 КАС України, ст.ст.121, 122,126, 247, 251, 254, 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області, Інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Харківській області сержанта поліції Воловика Андрія В`ячеславовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАК №2459755 від 29.04.2020 року, винесену Інспектором роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Харківській області сержантом поліції Воловиком Андрієм В`ячеславовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. і закрити провадження у даній справі про адміністративне правопорушення.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня його складення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://fr.hr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12 червня 2020 року

Суддя Шарко О.П.