Справа № 140/3324/19
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2020-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 рокуСправа № 140/3324/19 пров. № А/857/4625/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Старунського Д.М.

при секретарі судового засідання Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року у (суддя Денисюк Р.С., м.Луцьк) у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України (далі МОУ) в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю ІІ групи з 19.04.2017 внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини, яке оформлене протоколом засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 16.08.2019 №102 (далі Протокол; Комісія відповідно);

зобов`язати МОУ вирішити питання щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги, як особі з інвалідністю ІІ групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності, а саме 19.04.2017, з врахуванням проведених виплат, та факту подання ним усіх документів передбачених законодавством, відповідно до «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі КМУ) від 25.12.2013 №975 (далі Постанова №975, Порядок відповідно).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити повністю.

В доводах апеляційної скарги наводячи окремі обставини справи вказує на те, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного від 15 березня 2019 року (далі Рішення суду), яке набрало законної сили, з дотриманням порядку та норм Постанови №975 Комісією прийнято рішення, яким зокрема вирішено питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, як особі з інвалідністю II групи з урахування вже раніше виплачених сум 182700 грн за III групу інвалідності, перераховано та виплачено одноразову допомогу в розмірі 137300 грн за II групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби. Зазначає, що зміни до Постанови №975, які були внесені відповідно до постанови КМУ «Про внесення змін до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» від 15.11.2017 №855 (далі Постанова №855) передбачали виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року у разі встановлення II групи інвалідності, набрали чинності та застосовуються з 22.11.2017. Таким чином на час подання позивачем заяви про виплату одноразової грошової допомоги було визначено, що моментом виникнення права є дата встановленння інвалідності, а тому до спірних правовідносин застосовуюється законодавство, яке діяло на момент встановлення позивачу II групи інвалідності, а саме 19.04.2017.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав, в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, а тому суд апеляційної інстанції відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) вважає за розгляд справи за відсутності належним чином повідомленої сторони.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що призначена позивачу одноразова грошова допомога, як особі з інвалідністю II групи внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановлено законом для працездатних осіб на 01.01.2017 в сумі 320000 грн, не відповідає вимогам статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік».

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції, встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Рішенням суду у справі №140/208/19, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2019 року (далі Постанова суду) позов ОСОБА_1 задоволено повністю:

визнано протиправним та скасовано рішення МОУ про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу, як особі з інвалідністю II групи з 19.04.2017 внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини, яке оформлене протоколом засідання Комісії від 23.11.2018 №117 (далі Протокол №117);

зобов`язано МОУ вирішити питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю ІІ групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності, а саме 19.04.2017, з врахуванням проведених виплат, та факту подання позивачем усіх документів передбачених законодавством, відповідно до Порядку.

Відповідно до витягу з Протоколу на виконання Рішення суду та Постанови суду прийнято рішення: скасувати пункту 30 Протоколу №117; призначити одноразову грошову допомогу молодшому сержанту в запасі ОСОБА_1 , якого 12.06.2015 звільнено з військової служби та 19.04.2017 під час огляду органами Медико соціальною-експертною комісією визнано особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2017 в сумі 320000 грн. та здійснити виплату з урахуванням раніше виплаченої допомоги (182700 грн.) в сумі 137300 грн.

У відповідності до витягу з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28.08.2019 №226-од (далі ОВК) наказано перерахувати кошти, які надійшли для виплати одноразової грошової допомоги позивачу, в сумі 137300 грн.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні відносини у цій справі врегульовані Конституцією України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, що був чинний на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №2011- XII), який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі та Порядком (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом №2011- XII.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

У відповідності до пункту 4 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 16-2 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року; у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року; у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи.

Згідно з частиною дев`ятою статті 16-3 Закону №2011-XII порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається КМУ.

Відповідно до підпункту 1 пункту 6 Порядку одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Згідно частини другої, четвертої статті 16-3 Закону № 2011-XII у випадках, передбачених підпунктами 4,9 пункту другого статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам. Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

З аналізу наведених вище правових норм вбачається, що законодавством України передбачено право військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі у випадку встановлення під час повторного огляду згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи інвалідності, за умови, що встановлення вищої групи інвалідності відбулось протягом двох років після первинного встановлення інвалідності.

Матеріалами справи встановлено, що Рішенням суду зобов`язано МОУ вирішити питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги позивачу, як особі з інвалідністю II групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності, а саме 19.04.2017, з врахуванням проведених виплат, та факту подання позивачем усіх документів передбачених законодавством, відповідно до Порядку.

Слід зазначити, що 01.01.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VІІІ,(далі Закон №1774-VІІІ), яким було доповнено пункт 4 статті 16-3 абзацом другим такого змісту у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку зі змінами, що відбулися, не здійснюється.

В силу статті 58 Конституції України, норма Закону №1774-VІІІ, яка набрала чинності 01.01.2017 не може розповсюджуватись на спірні правовідносини, а саме зміни групи інвалідності за часовий проміжок з 2015 по 2017 рік, оскільки це фактично означатиме застосування зворотної дії закону в часі. Застосування даної норми можливе лише у разі повторного встановлення інвалідності для позивача починаючи з 19.04.2017 і саме з цього моменту слід відраховувати дворічний строк.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20 березня 2018 року у справа № 295/3091/17.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про прийняття рішення про визнання протиправним та скасування Протоколу в частині визначення суми одноразової грошової допомоги молодшому сержанту в запасі ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю II групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини в сумі 320000 грн та зобов`язання відповідача здійснити донарахування та виплату одноразової грошової допомоги позивачу , як особі з інвалідністю II групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 01.01.2017 в сумі 160000 грн підлягають задоволенню.

Покликання апелянта на те, що на час подання позивачем заяви про виплату одноразової грошової допомоги та моментом виникнення права є дата встановлення інвалідності а саме 19.04.2017 є безпідставними та помилковими, оскільки право особи на одноразову грошову допомогу не може підлягати часовим обмеженням і залежати від того чи пройшов дворічний термін з часу первинного огляду і встановлення інвалідності, так як першочерговим є встановлений той факт, що особа отримала незворотні негативні зміни стану здоров`я внаслідок перебування на військовій службі.

Відповідно статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року без змін. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
Д. М. Старунський
Повне судове рішення складено 11 червня 2020 року.