Справа № 520/134/20
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2020-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

з питання відстрочення виконання судового рішення

"15" червня 2020 р. справа № 520/134/20

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., за участі: секретаря - Стрєлка О.В., представника позивача - Шевченко Д.В., представника відповідача (заявника) - Ткаченко С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача про відстрочення виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом

за позовом Головного управління ДПС у Харківській області
до Борівського комунального підприємства теплових мереж
пропро стягнення податкового боргу, -

встановив:

Суб`єкт владних повноважень, Головне управління ДПС у Харківській області (далі за текстом - владний суб`єкт, позивач, контролюючий орган, адміністративний орган, Управління), у порядку адміністративного судочинства заявив вимогу (з урахуванням уточнень) про стягнення з Борівського комунального підприємства теплових мереж 212.183,93 грн. коштів за податковим боргом з податку на додану вартість.

Рішенням суду від 18.02.20202 р. позов було задоволено, стягнуто з Борівського комунального підприємства теплових мереж (ідентифікаційний код - 32468926; місцезнаходження - 63801, Харківська область, смт. Борова, вул. Поштова, буд. 3) на користь державного бюджету України кошти за податковим боргом у сумі 212 183 (двісті дванадцять тисяч сто вісімдесят три) грн. 93 коп.

03.04.2020 р. до суду надійшла заява відповідача про відстрочення виконання вказаного рішення суду, мотивоване наявністю обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення, а саме впровадженим в державі карантином, а також відкритим провадження у справі про банкрутство підприємства-відповідача.

Вирішуючи по суті питання з приводу відстрочення виконання рішення про стягнення коштів за податковим боргом, суд вважає, що до відносин, котрі склались на підставі установлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Статтею 129-1 Конституції України проголошено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з ч. 1 ст. 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Положеннями ст. 378 КАС України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду (ч.1 ст.378); Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду (ч.2 ст.378); Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч.3 ст.378); Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч.4 ст.378); Відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови (ч.5 ст.378).

Оскільки норми КАС України не містять визначення термінів «відстрочення» та «розстрочення», то суд вважає за необхідне виходити із загальних правил, відповідно до яких і процедура розстрочення, і процедура відстрочення є по суті перенесенням календарної дати настання у відповідача по адміністративній справі (боржника за виконавчим провадженням) обов`язку виконати судовий акт.

Відмінність між указаними процедурами полягає у тому, що у разі застосування механізму відстрочення - строк виконання судового акту визначається однією календарною датою, а у разі застосування механізму розстрочення - декількома календарними датами із визначенням обсягу виконання у кожну із цих дат.

Окрім того, суд вважає, що механізм відстрочення за загальним правилом поза розумним сумнівом може бути застосований у тому разі, коли в матеріалах справи наявні неспростовні докази припинення у майбутньому дії тієї причини, котра у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку невідворотно спричинила неможливість виконання судового рішення або призвела до істотного ускладнення виконання судового рішення.

Натомість, механізм розстрочення підлягає застосуванню, насамперед, у тому разі, коли саме унаслідок власних дій боржника настануть зміни об`єктивної дійсності, котрі припинять дію тієї причини, котра у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку невідворотно спричинила неможливість виконання судового рішення або призвела до істотного ускладнення виконання судового рішення.

Разом із тим, суд вважає, що самі по собі ці відмінності не є достатньою правовою підставою для прийняття остаточного процесуального рішення з питання відтермінування строку виконання судового акту.

До того ж суд вважає, що і механізм відстрочення виконання, і механізм розстрочення виконання можуть бути застосовані виключно у випадку існування судового рішення, котре набрало законної сили і знаходиться у процедурі примусового виконання.

Пунктом 3 розділу VI КАС України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до ч.1 ст.255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Згідно з ч.1 ст.295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Отже, з календарної дати початку дії запровадженого Урядом України карантину запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) перебіг строку на апеляційне оскарження рішення суду є автоматично продовженим, а тому, відповідне рішення суду є таким, що не набрало законної сили.

Суд відмічає, що вперше згаданий карантин було установлено постановою КМУ від 11.03.2020р. №211 з 12.03.2020р.

Станом на указану дату строк апеляційного оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 р. не завершився.

Відтак, названий судовий акт не набрав законної сили.

Ця обставина є окремою і достатньою підставою для відмови у задоволенні поданого відповідачем клопотання про відстрочення виконання судового рішення.

Додатково суд зазначає, що у силу прямого застереження ч.5 ст.378 КАС України відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

Текст резолютивної частини заяви відповідача про відстрочення виконання судового рішення не містить календарної дати, до якої заявник просить відстрочити виконання рішення суду, обмежуючись посиланням на один рік.

З метою з`ясування даної обставини, судом від представника відповідача у ході засідання було отримано письмову заяву, де указано, що один рік слід обраховувати від дати набрання рішенням суду законної сили.

Відтак, остаточно сформульована відповідачем вимога суперечить положенням ч. 5 ст. 378 КАС України, а тому не підлягає застосуванню.

Посилання представника заявника на необхідність одночасного застосування приписів ст.378 КАС України у кореспонденції із положеннями ст. 100 Податкового кодексу України, правові висновки відносно чого викладені у постановах Верховного Суду від 12.03.2019 р. по справі №809/927/14 та від 24.01.2019 р. по справі №813/3195/14, на результат вирішення по суті питання з приводу відстрочення виконання судового рішення не впливають з наведених вище міркувань.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, 241-243, 248, 255, 295, 372, 378 КАС України, суд -

ухвалив:

Заяву про відстрочення виконання рішення суду по справі №520/134/20 - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення виготовлено в повному обсязі у порядку ч. 3 ст. 243 КАС України 15 червня 2020 року; підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 15 днів з дати складення повного судового рішення, набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України, тобто негайно після підписання.

Суддя Сліденко А.В.

.