Справа № 240/11992/19
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2020-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 106030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Панкеєвої В.А.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви від 12.02.2020, просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ від №1402 від 31.10.2019 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ №229 о/с від 08.11.2019 "По особовому складу" про звільнення зі служби сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського-водія відділення №1 взводу №1 роти конвойної служби Головного управління Національної поліції в Житомирській області;
- поновити позивача на посаді поліцейського-водія відділення №1 взводу №1 роти конвойної служби Головного управління Національної поліції в Житомирській області з 18.11.2019;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Житомирської області на користь позивача суму середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу без урахування обов`язкових податків та зборів.
Позивач посилається на те, що жодного дисциплінарного проступку він не вчиняв, оскільки жодних протиправних дій, які б полягали в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського, порушенні обмежень та заборон, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції ним не вчинено. Крім того, зазначив, що висновки службового розслідування грунтуються на припущеннях, а вищевказані накази є протиправними та такими, що винесені з порушенням вимог чинного законодавства.
Ухвалою від 05.12.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Позивач та його представник в судових засіданнях позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених в позові.
Представник відповідача в судових засіданнях проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 23.12.2019 (а.с.37-48 т.1).
Перед початком судового засідання 02.06.2020 представниками сторін подано заяву та клопотання про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження.
Протоколом суду від 02.06.2020 відбувся перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження.
Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Як встановлено з матеріалів справи, наказом начальника Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 22.10.2019 №1317 призначено службове розслідування та утворено дисциплінарну комісію у зв`язку з надходженням 18.10.2019 доповідної записки сектору внутрішнього аудиту ГУНП в Житомирській області про результати фінансового аудиту та аудиту відповідності Роти конвойної служби ГУНП в Житомирській області за період з 07.11.2015 по 30.06.2019 (а.с.51 т.1).
Пунктом 2 наказу №1402 від 31.10.2019 "Про застосування дисциплінарних стягнень" за грубе систематичне порушення службової дисципліни, невиконання вимог п.2 ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", в частині неухильного дотримання обов`язку поліцейського професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, порушення ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, порушення п.п.1.27., 1.30.1. наказу МВС України № 60 дск-2005 в частині зміни маршруту руху конвоювання, виконуючи при цьому, у порушення ч.4 ст.5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, явно незаконний наказ, порушення п.2 розділу III Порядку, затвердженого наказом МВС від 07.09.2017 №757 в частині безпідставного завищення пробігів та виїздів на службових автомобілях без відповідної документації, застосовано до поліцейського-водія відділення №1 взводу №1 РКС ГУНП сержанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (а.с.9-11 т.1).
Наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області в Житомирській області від 08.11.2019 №229 о/с "По особовому складу" позивача звільнено зі служби в поліції у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (а.с.12 т.1).
В подальшому до наказу від 08.11.2019 №229 о/с "По особовому складу" наказом від 18.12.2019 №261 о/с внесено зміни в частині дати звільнення, ОСОБА_1 , вказано вважати звільненим з 15.11.2019 (а.с.50 т.1).
Вважаючи вказані накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності неправомірними, позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку спірним наказам, суд зазначає наступне.
Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Вирішуючи спір по суті, суд ураховує, що згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України (далі - Закон № 580-VIII).
Згідно з частиною 1 статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
У частині 1 статті 18 Закону № 580-VIII визначені обов`язки поліцейського зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.
Відповідно до частини 1, 2 статті 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Статтею 77 Закону № 580-VIII визначено вичерпний перелік підстав для звільнення поліцейського, п.6 ч.1 вказаної статті передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII затверджений Дисциплінарний статут національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Згідно з частиною 3 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою. У разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським вчинено інший дисциплінарний проступок, розпочинається нове службове розслідування.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Частинами 1 та 2 статті 18 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; користуватися правничою допомогою.
Згідно частини 3 статті 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Відповідно до частини 7 статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби (ч.8 ст.19 Дисциплінарного статуту).
Згідно статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
У відповідності до п.3 ст.22 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.
Як встановлено з матеріалів справи, 18.10.2019 до УКЗ ГУНП з сектору внутрішнього аудиту ГУНП надійшла доповідна записка від 10.10.2019 №70/105/30/01-2019 та рекомендації за результатами фінансового аудиту та аудиту відповідності роти конвойної служби ГУНП в Житомирській області, за період з 07.11.2015 по 30.06.2019 (а.с.53.т1).
Встановлено випадки про безпідставно завищені пробіги службового автотранспорту РКС ГУНП в Житомирській області, упродовж 2018-2019 років працівники вказаного підрозділу здійснювали виїзди по визначених маршрутах, у межах Житомирської області, на службових автомобілях: "Foton", номерний знак НОМЕР_1 , "ГАЗ-3302", номерний знак НОМЕР_2 , "ГАЗ-3307", номерний знак НОМЕР_3 , "ГАЗ-3302", номерний знак НОМЕР_4 , "СКС FT-M2", номерний знак НОМЕР_5 . Загальна кількість зайво списаного пального за вказаний період становить 553,57 л, з них 381,27 л дизпалива та 172,30 л бензину.
За результатами службового розслідування складено висновок від 31.10.2019 (а.с.13-29 т.1).
За результатами вивчення журналів виїзду та повернення транспортних засобів РКС ГУНП встановлено, що поліцейський-водій відділення № 1 взводу № 1 цього ж підрозділу сержант поліції ОСОБА_2 В. здійснював понаднормові виїзди 12.01.2018, 13.02.2018, 14.02.2018, 28.02.2018, 02.03.2018, 27.04.2018, 05.06.2018, 19.06.2018, 04.07.2018, 12.07.2018, 21.03.2019 (а.с.64-66 т.1).
В ході проведення службового розслідування ОСОБА_1 пояснив, що дійсно здійснював виїзди на службових автомобілях, закріплених за РКС ГУНП у визначені дати, однак у зв`язку з тим, що з моменту таких виїздів пройшов тривалий проміжок часу, точних обставин пояснити не може. Разом з тим, вказав, що перевищення пробігу під час виїздів на службових автомобілях могли мати місце у зв`язку з необхідністю конвоювання інших осіб, або виходом з ладу службових автомобілів, тобто зміною маршруту руху, що здійснювалось за усною вказівкою командира РКС ГУНП. Про такі виїзди в транспортній документації ніяких позначень не робилось.
Також, суцільним співставленням документів, вимог і заявок, які є підставами конвоювання підсудних осіб, які тримаються під вартою (засуджених), встановлені численні випадки відображення в дорожніх листах виїздів спеціальних автомобілів штатної підгрупи "АЗУ" за відсутності документально підтверджених підстав для виїздів.
Вивченням Журналів виїзду та повернення транспортних засобів РКС ГУНП встановлено, що поліцейський-водій відділення № 1 взводу № 1 цього ж підрозділу сержант поліції Швидкий В.В. здійснював виїзди без документального підтвердження: 05.01.2018, 09.01.2018, 04.04.2018, 14.05.2018, 13.06.2018, 20.06.2018, 23.06.2018, 25.06.2018, 06.07.2018, 16.08.2018, 17.08.2018, 29.08.2018, 12.09.2018, 27.09.2018, 10.10.2018, 12.10.2018, 28.11.2018, 08.01.2019, 18.01.2019, 24.01.2019, 10.03.2019, 17.04.2019 (виїжджав двічі), 17.05.2019, 12.06.2019, 19.06.2019, 25.06.2019, 11.07.2019, 15.07.2019 (а.с.67-70 т.1).
По вказаним порушенням ОСОБА_1 в ході службового розслідування пояснив, що дійсно здійснював виїзди на службових автомобілях, закріплених за РКС ГУНП у визначені дати, однак у зв`язку з тим, що з моменту таких виїздів пройшов тривалий проміжок часу, точних обставин пояснити не може. Разом з тим, вказав, що про відсутність документів на виїзд нічого пояснити не може, оскільки вони зберігаються в керівництва РКС ГУНП. Під час виїздів на конвоювання при собі мав лише посвідчення водія та відповідний шляховий лист. Водночас, пояснив, що були випадки здійснення виїздів лише за усною вказівкою командира РКС ГУНП.
Аналогічні пояснення позивач надав і під час розгляду справи.
Опитані в ході службового розслідування командир та заступник командира роти РКС ГУНП надали аналогічні пояснення, в яких повідомили, що здійснюють організацію роботи поліцейських роти конвойної служби ГУНП щодо конвоювання осіб, затриманих та взятих під варту до судових установ Житомирської області. Конвоювання вказаних вище осіб здійснюється відповідно до заявок слідчих та суду. Водночас, у зв`язку з тим, що інколи заявки надходили несвоєчасно, або ж взагалі не надходили, час від часу поліцейські РКС ГУНП здійснювали виїзди на службових автомобілях за усною вказівкою керівництва ГУНП.
До того ж, майор поліції ОСОБА_3 вказав, що значна частина службового автотранспорту РКС ГУНП використала свій моторесурс, у результаті чого автомобілі постійно виходили з ладу, а для їх доставлених на територію відділення автотранспортного забезпечення ЦЗ ГУНП залучались інші службові авто, закріплені за РКС ГУНП.
Крім того, зазначив, що здійснював перевірки несення служби підлеглими працівниками відповідно до вимог наказу МВС України № 60 дск-2005, однак будь-яких порушень під час таких перевірок не виявлялось.
Згідно пункту 4 висновку від 31.10.2019 за грубе систематичне порушення службової дисципліни, невиконання вимог п.2 ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", в частині неухильного дотримання обов`язку поліцейського професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, порушення ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, порушення п. п.1.27, 1.30.1 наказу МВС України № 60 дск-2005 в частині зміни маршруту руху конвоювання, виконуючи при цьому, у порушення ч.4 ст.5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, явно незаконний наказ, порушення п. 2 розділу III Порядку, затвердженого наказом МВС від 07.09.2017 № 757, в частині безпідставного завищення пробігів та виїздів на службових автомобілях без відповідної документації, дисциплінарна комісія вважає за необхідне застосувати до поліцейського-водія відділення № 1 взводу № 1 РКС ГУНП сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського-водія відділення № 1 взводу № 2 РКС ГУНП дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Як встановлено судом, по суті виявлених аудитом порушень варто зауважити, що висновки з приводу безпідставно завищених пробігів службового транспорту ґрунтуються на встановленій з карт google maps інформації по маршрутам від точки виїзду транспортного засобу та до точки конвоювання (а.с.75-87 т.1).
В ході проведення перевірки аудиторами було досліджено дорожні листи за період, що перевірявся (а.с.137-197 т.1).
На підтвердження вказаних обставин до матеріалів справи надано копію листа РКС ГУНП в Житомирській області від 07.02.2020 №63/37/7-2020 (а.с.85 т.2).
З огляду на наведене, факт завищення автопробігів та здійснення без документальних виїздів не підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Крім того, відповідачем до матеріалів справи надано копії письмових вимог і заявок судів, слідчих органів та прокуратури для здійснення конвоювання взятих під варту осіб (а.с.43-70 т.2).
Варто зауважити, що долучені до матеріалів справи документи не дають можливості суду встановити який склад роти конвойної служби виконував ті чи інші конвоювання та не можуть свідчити, що саме ОСОБА_1 був водієм під час доставлення конвойованих осіб.
Як вже зазначалось, згідно ст.13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
Таким чином, якщо вина поліцейського у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку, дисциплінарне стягнення не застосується.
Згідно з посадовою інструкцією поліцейського-водія роти конвойної служби ГУНП в Житомирській області Швидкого В.В. від 02.01.2019 до обов`язків віднесено:
- добре знати маршрут конвоювання та його особливості, забезпечувати постійну готовність спецавтомобіля до експлуатації, суворо дотримуватись Правил дорожнього руху, точно виконувати вказівки начальника конвою (старшого конвоїра), негайно зупиняти автомобіль за його командою або в разі одержання такого сигналу від конвоїрів у кузові.
- перед виходом з кабіни виключати запалювання, ключі від замка запалювання зберігати в себе, під час стоянки, посадки (висадки) конвойованих осіб перебувати попереду (праворуч або ліворуч) моторної частини спецавтомобіля і уважно стежити за поведінкою конвойованих, під колеса автомобіля встановлювати противідкатні упори;
- мати при собі встановлені документи (посвідчення на право керування автомобілем, дорожній або маршрутний лист, а якщо необхідно, реєстраційні документи на спеціальний автомобіль і талони на пальне);
- виконувати на привалах, ночівлях та в інших пунктах тимчасового перебування конвойованих обов`язки постового;
- виконувати інші обов`язки покладені командиром підрозділу у відповідності до вимог наказу МВС України від 20.01.2005 №60 дск та нормативних актів МВС України (а.с.6 т.2).
Вищевикладене дозволяє зробити висновок, що до посадових інструкцій поліцейського-водія не віднесено відповідальність за зміну маршруту конвоювання та не передбачено наявність саме у водія документів на маршрут.
Так, на адвокатський запит представника позивача надано копії функціональних обов`язків начальників конвою роти конвойної служби ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 та Ковтуна О.В. Першим обов`язком начальника конвою вказано знати обстановку на маршруті конвоювання та її особливості, основні відомості про конвойованих, підготувати конвой до виконання завдання, встановити порядок взаємодії між конвоїрами, одержати необхідні документи, що видаються начальнику конвою, вести Дорожній журнал, стежити за використанням матеріально-технічних засобів. забороняється змінювати маршрут. Начальникові конвою (старшому конвоїрові) забороняється змінювати маршрут та порядок конвоювання затриманих і осіб, які тримаються під вартою, залишати конвой, якщо цього не вимагають обставини (а.с.36-37 т.2).
Аналіз встановлених обставин свідчить, що начальник конвою (старший конвоїр) являється відповідальним за маршрут та порядок конвоювання, документи на підставі яких здійснюється конвоювання і саме він, на думку суду, несе відповідальність, за бездокументальні та понаднормові виїзди.
Натомість як свідчать матеріали справи, під час проведення службового розслідування було відібрано пояснення у начальника сектору організації діяльності ізоляторів тимчасового тримання ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 , начальника РКС ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , заступника командира РКС ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , поліцейських-водіїв РКС ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Швидкого В.В., ОСОБА_9 , поліцейського роти ОСОБА_10 , чергових інспекторів РКС ГУНП в Житомирській області ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , заступника командира взводу №1 ОСОБА_13 , начальника центру забезпечення ГУНП в Житомирській області ОСОБА_14 , старшого інспектора сектору організації діяльності ізоляторів тимчасового тримання ГУНП в Житомирській області ОСОБА_15 , заступника командира взводу РКС ГУНП в Житомирській області ОСОБА_16 , командира взводу РКС ГУНП в Житомирській області ОСОБА_17 , помічника чергового РКС ГУНП в Житомирській області ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , начальника конвою ОСОБА_20 , поліцейського РКС ГУНП в Житомирській області ОСОБА_21 , інспектора чергової частини РКС ГУНП, поліцейського відділення №1 взводу №2 РКС ГУНП в Житомирській області Токовчука В.О., поліцейського РКС ГУНП Степанюка О. ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , старшого інспектора конвойної служби ОСОБА_25 , інспектора конвойної служби УПД ГУНП в Житомирській області ОСОБА_26 (а.с.198-202, 204-233 т.1).
Таким чином, як свідчать матеріали справи у начальників конвою РКС ГУНП в Житомирській області ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_4 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , які в свою чергу є безпосередньо відповідальними за слідування маршруту конвоювання та відповідність документів, під час службового розслідування пояснення відібрані не були.
Як встановлено судом, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення п.п.1.27., 1.30.1. наказу МВС України № 60 дск-2005 в частині зміни маршруту руху конвоювання, виконуючи при цьому, у порушення ч.4 ст.5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, явно незаконний наказ.
Підпункт 1.27. наказу МВС України № 60 дск-2005 передбачає, що начальникові конвою (старшому конвоїрові) забороняється змінювати маршрут та порядок конвоювання затриманих і взятих під варту осіб, залишати конвой, якщо цього не вимагають обставини.
Отже, лише на начальників конвою (старших конвоїрів) розповсюджуються заборони, викладені у п.п.1.27. наказу МВС України № 60 дск-2005, та жодним чином не розповсюджуться на водіїв конвойних нарядів.
Підпунктом 1.30.1. вказаного наказу передбачено, що водій зобов`язаний добре знати маршрут конвоювання та його особливості, забезпечувати постійну готовність автомобіля до експлуатації, суворо дотримуватися Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, точно виконувати вказівки начальника конвою (старшого конвоїра), негайно зупиняти автомобіль за його командою або в разі одержання такого сигналу від конвоїрів, що знаходяться в кузові.
Як видно з висновку службового розслідування, комісією не встановлено порушень позивачем ОСОБА_1 обов`язку щодо знання маршруту конвоювання та його особливості, забезпечення постійної готовності автомобіля до експлуатації, суворого дотримання Правил дорожнього руху, точного виконання вказівок начальника конвою (старшого конвоїра), негайної зупинки автомобіля за його командою або в разі одержання такого сигналу від конвоїрів, що знаходяться в кузові.
Також під час службового розслідування відповідачем встановлено порушення позивачем п.2 розділу III Порядку, затвердженого наказом МВС від 07.09.2017 №757 в частині безпідставного завищення пробігів та виїздів на службових автомобілях без відповідної документації.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.09.2017 № 757 затверджено Порядок використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України (далі - Порядок).
Цей Порядок розроблено відповідно до Закону України "Про Національну поліцію", Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 877, Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 878, з метою регулювання правових відносин органів і підрозділів Національної поліції України, які мають на балансовому обліку та/або експлуатують транспортні засоби, у сфері придбання, використання, зберігання, технічного обслуговування і ремонту транспортних засобів, розроблення заходів щодо забезпечення безаварійної експлуатації службового автотранспорту, організації контролю за дотриманням безпеки дорожнього руху штатними та позаштатними водіями.
Пунктом 2 розділу ІІІ (Використання транспортних засобів) передбачено, що використання транспортних засобів для виконання функцій, не пов`язаних із службовою діяльністю органів поліції, всупереч їх цільовому призначенню, штатній групі (підгрупі), у власних цілях, в інтересах сторонніх юридичних і фізичних осіб, а також понад установлені норми експлуатації заборонено. За всіма фактами нецільового використання транспортних засобів проводяться службові розслідування (перевірки), за результатами яких вживаються відповідні заходи реагування.
Проте, під час службового розслідування відповідачем не доведено, що позивач у власних цілях та за власною ініціативою використовував службові автомобілі всупереч їх цільовому призначенню, що призвело до порушення вимог п.2 розділу III Порядку.
Крім того, допитані в судовому засіданні свідки, поліцейські-водії РКС ГУНП в Житомирській області Литвиненко О.І., ОСОБА_8 ., Вікаренка В.В., які також понесли дисциплінарну відповідальність за такі самі порушення як і позивач, показали, що перевищення пробігу під час виїздів на службових автомобілях могли мати місце у зв`язку з необхідністю конвоювання інших осіб, або виходом з ладу службових автомобілів, тобто зміною маршруту руху, що здійснювалось за усною вказівкою командирів конвойних нарядів, про такі виїзди в транспортній документації ніяких позначень не робилось, оскільки не були обізнані яким чином це записувати. За своєю ініціативою маршрути руху не змінювали та не здійснювали понаднормових виїздів, все робили за усною вказівкою командирів. Накази про сформовані конвойні наряди та маршрути руху їм до відома не доводились.
Згідно зі ст.3 ст.19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Суд зауважує, що обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення.
Однак, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є найсуворішим, і обов`язково, у цьому випадку, ГУНП в Житомирській області необхідно було врахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків, рівень кваліфікації та, з урахуванням встановлених обставин, дослідити необхідність накладення дисциплінарного стягнення, а в разі його накладення - обґрунтувати необхідність застосування конкретного його виду.
Варто звернути увагу, що за результатами проведеного службового розслідування дисциплінарне стягнення накладене на поліцейського-водія ОСОБА_1 за відсутності встановленого факту порушення ним власних посадових обов`язків.
Крім того, доказів вчинення ОСОБА_1 дій спрямованих на виконання певних протизаконних (злочинних) наказів керівництва суду не надано.
Слід звернути увагу, що відповідачем жодним чином не обґрунтовано застосований до позивача такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з посади, оскільки як видно з Послужного списку ОСОБА_1 № НОМЕР_8 , останній не мав дисциплінарних стягнень під час служби в Національній поліції (а.с.1-3 т.2).
Таким чином, аналіз норм чинного законодавства та обставин справи дозволяє зробити висновок, що доказів порушення позивачем своїх обов`язків, що визначені службовою інструкцією судом не встановлено та до матеріалів справи не надано, що свідчить про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_1 найсуворішого дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що п.2 наказу ГУНП в Житомирській області від 31.10.2019 №1402 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції слід визнати протиправним та скасувати.
З урахуванням того, що позивачем доведено протиправність наказу від 31.10.2019 № 1402, а відповідачем не спростовано протиправний характер застосування до позивача дисциплінарного стягнення, наказ N 229 о/с від 08.11.2019 про його звільнення зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про національну поліцію", виданий у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України також підлягає скасуванню.
Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування.
Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.
Верховний суд України у своїй постанові від 16.05.2015 по справі №21-1465а15 зазначив, що у випадках задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.
Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.
У Рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 у справі "Рисовський проти України" суд підкреслив особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (Беєлер проти Італії, Онер`їлдіз проти Туреччини, Megadat.com S.r.l. проти Молдови, Москаль проти Польщі).
Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії" від 20.05.2010, "Тошкуце та інші проти Румунії" від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер`їлдіз проти Туреччини" та "Беєлер проти Італії").
Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків ("Лелас проти Хорватії").
З огляду на наведене, з метою відновлення порушених прав позивача, суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського-водія відділення №1 взводу №1 роти конвойної служби Головного управління Національної поліції в Житомирській області з 15.11.2019.
Щодо стягнення з Головного управління Національної поліції в Житомирської області на користь позивача суми середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу суд зазначає наступне.
Згідно з ч.2 ст.235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.
Верховний Суд України у постанові від 14.01.2014 (справа №21-395а13) зазначив, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.
Закон України "Про оплату праці" від 24.03.1995 № 108/95-ВР визначає економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання (далі - підприємства), а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати.
Відповідно до ч.1ст.27 зазначеного Закону порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100).
Пунктом 2 Порядку № 100 встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати (п.5 вказаного Порядку).
Згідно п.8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.
Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.
Суд зазначає, що період вимушеного прогулу позивача складає 214 днів, що обраховується починаючи з дня звільнення (15.11.2019) до прийняття судом рішення про поновлення позивача на посаді (16.06.2020).
Зі змісту довідки про доходи № 80/29/01-2020 від 20.01.2020, встановлено, що середньоденний розмір грошового утримання позивача за останні два повних місяці роботи перед звільненням складає 310,26 грн ((9463,01+9463,01)/61=310,26) (а.с.18 т.2).
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на наведене, позовні вимоги Швидкого ОСОБА_31 слід задовольнити в повному обсязі.
На підставі п.2-3 ч.1 ст.371 КАС України рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць слід допустити до негайного виконання.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позов задовольнити в повному обсязі.
Визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу Головного управління Національної поліції в Житомирській області №1402 від 31.10.2019 "Про застосування дисциплінарних стягнень" про застосування до поліцейського-водія відділення №1 взводу №1 роти конвойної служби Головного управління Національної поліції в Житомирській області, сержанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Житомирській області №229 о/с від 08.11.2019 "По особовому складу" про звільнення зі служби сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського-водія відділення №1 взводу №1 роти конвойної служби Головного управління Національної поліції в Житомирській області.
Поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського-водія відділення №1 взводу №1 роти конвойної служби Головного управління Національної поліції в Житомирській області з 15.11.2019.
Рішення в частині поновлення на посаді та стягнення суми середнього заробітку за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва