Справа № 500/570/20
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/570/20

10 червня 2020 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Баранюка А.З.

за участю:

секретаря судового засідання Габрилецької С.Є.

позивача: ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Теребовлянського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити призначення та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про державну службу", з 11 лютого 2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.02.2020 позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про переведення з пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу".

Однак, відповідач у листі від 14.02.2020 №202/03 зазначив, що однією із вимог призначення пенсії згідно Закону України "Про державну службу" є наявність відповідного стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу".

Вказав, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Повідомив позивачку про те, що оскільки, вона не працювала на посадах державного службовця і в органах податкової служби відсутні відповідні (прирівняні) посади державної служби, у неї відсутнє право на перехід з пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком на пенсію згідно Закону України "Про державну службу".

Проте, позивачка вважає таку відмову незаконною, та вказує, що у відповідності до вимог чинного законодавства період роботи (служби) осіб (у тому числі тих, яким присвоювалися спеціальні та/або персональні звання) у митних органах та органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Ухвалою судді від 27.02.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №500/570/20 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 17.03.2020, у зв`язку із клопотанням позивачки, розгляд даної справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

17.03.2020 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що 02.07.1990 згідно наказу №3-л від 29.06.1990 ОСОБА_1 була прийнята в Державну податкову інспекцію по Теребовлянському району на посаду начальника відділу. Відповідно до наказу №17-о від 23.08.2007 її було звільнено з роботи з 23.08.2007. За період роботи в органах податкової служби ОСОБА_1 згідно з наказом №28-л від 30.10.1992 присвоєно персональне звання - інспектор податкової служби І рангу, наказом №11-л від 20.02.1997 - спеціальне звання радник податкової служби III рангу.

За весь період роботи в органах податкової служби ОСОБА_1 отримувала лише надбавку за персональне звання.

Вказав, що оскільки посадовим особам податкових органів присвоюються спеціальні звання, то ці посади не належить до посад, віднесених до категорії посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 року.

Судові засідання 16.04.2020, 13.05.2020, не проводилися у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці.

Ухвалою суду від 26.05.2020 розгляд справи було відкладено.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, причин неприбуття суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд, заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали, що містяться у справі, встановив наступні факти.

Судом встановлено, що 11 лютого 2020 року позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про переведення з пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу".

Відповідач у листі від 14.02.2020 №202/03 повідомив позивачку про те, що оскільки, вона не працювала на посадах державного службовця і в органах податкової служби відсутні відповідні (прирівняні) посади державної служби, у неї відсутнє право на перехід з пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком на пенсію згідно Закону України "Про державну службу".

Свою відмову відповідач мотивував тим, що однією із вимог призначення пенсії згідно Закону України "Про державну службу" є наявність відповідного стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу".

Вказав, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Не погодившись із даною відмовою позивачка звернулася до суду із позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Пунктом 8 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року, тобто до моменту вступу в дію Закону України "Про державну службу", здійснюється відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок).

Пунктом 5 зазначеної постанови встановлено, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Пунктом 2 Порядку передбачалося, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті податкової служби.

Відповідно до статті 342.4 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Згідно ст.343 Податкового кодексу України, посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби; державний радник податкової служби I рангу; державний радник податкової служби II рангу; державний радник податкової служби III рангу; радник податкової служби I рангу; радник податкової служби II рангу; радник податкової служби III рангу; інспектор податкової служби I рангу; інспектор податкової служби II рангу; інспектор податкової служби III рангу.

Відповідно до ст. 344 Податкового Кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Позивач здійснювала свою трудову діяльність в Державній податковій інспекції по Теребовлянському району, та як вбачається із записів її трудової книжки від 02.04.1975 ОСОБА_1 :

з 02.07.1990 по 15.09.1993 працювала на посаді начальника відділу оподаткування державних і сумісних підприємств;

10.30.1992 позивачці присвоєно персональне звання інспектор податкової служби І рангу;

з 15.09.1993 по 01.12.1995 працювала на посаді начальника відділу зборів та стягнень податків з юридичних осіб;

03.01.1995 позивачка прийняла присягу державного службовця;

01.12.1995 по 01.02.1996 працювала на посаді старшого державного податкового інспектора відділу зборів та стягнень податків з юридичних осіб;

з 01.02.1996 по 26.11.1996 працювала на посаді заступника начальника - начальника управління зборів і стягнень;

з 26.11.1996 по 17.02.1998 працювала на посаді заступника начальника державної податкової адміністрації у Теребовлянському районі;

20.02.1997 позивачці присвоєно персональне звання радник податкової служби III рангу;

з 17.02.1998 по 01.04.1999 працювала на посаді заступника начальника державної податкової інспекції у Теребовлянському районі;

з 01.04.1999 по 28.02.2000 працювала на посаді першого заступник начальника державної податкової інспекції у Теребовлянському районі;

з 28.02.2000 по 01.07.2000 працювала на посаді начальника відділу примусового стягнення податків;

з 01.07.2000 по 01.09.2000 працювала на посаді начальник відділу стягнення платежів до бюджету;

з 01.09.2000 по 20.08.2003 працювала на посаді начальник відділу стягнення податкової заборгованості;

з 20.08.2003 по 01.08.2004 працювала на посаді заступника начальника інспекції - начальника відділу стягнення податкового боргу;

з 01.08.2004 по 01.10.2004 працювала на посаді заступника начальника відділу забезпечення податкових зобов`язань;

з 01.10.2004 по 01.02.2005 працювала на посаді заступника начальника відділу забезпечення податкових зобов`язань;

01.02.2005 по 01.09.2005 працювала на посаді завідувача сектору стягнення коштів, майна- заступника начальника відділу забезпечення податкових зобов`язань;

з 01.09.2005 по 31.03.2006 працювала на посаді завідувача сектору погашення прострочених податкових зобов`язань Теребовлянського відділення.

з 03.04.2006 по 23.08.2007 працювала на посаді начальника відділу погашення прострочених податкових зобов`язань.

23.08.2007 позивачка була звільнена з посади начальника відділу погашення прострочених податкових зобов`язань, за угодою сторін, на підставі пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України.

З урахуванням вищенаведених правових норм, суд приходить до висновку, що вищевказані періоди роботи (служби) з 02.07.1990 по 23.08.2007 позивачки на посадах в органах податкової служби зараховуються до стажу державної служби.

Вказане також підтверджується інформацією вказаної у листі Міжрегіонального управління національного агентства України з питань державної служби у Чернівецькій, Івано-Франківській та Тернопільській областях Національного агентства України з питань державної служби №23/ТО1006-20 від 20.02.2020 року,

Також, при розгляді даної справи суд приймає до уваги те, що період роботи позивачки з 01.04.1975 по 29.06.1990 в Теребовлянському районному фінансовому відділу відповідачем зараховано позивачці до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, що становить 15 років 2 місяці 29 днів.

Отже, станом на момент звернення позивачки до Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про переведення з пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" у ОСОБА_1 був необхідний стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваного рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що доводи позивачки, викладені в позовній заяві є обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Теребовлянського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити призначення та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про державну службу", з 11 лютого 2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Реквізити сторін:

позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ).

Повне судове рішення складено 11 червня 2020 року.

Головуючий суддя Баранюк А.З.

копія вірна

Суддя Баранюк А.З.