Справа № 380/4498/20
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2020-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/4498/20
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

15 червня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гулкевич І.З., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву представників позивачів про вжиття заходів забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Львівської обласної організації Національної спілки художників України, Українського національного комітету міжнародної ради з питань пам`яток і визначних місць (ІКОМОС) до Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,-

встановив:

11.06.2020 Львівська обласна організація Національної спілки художників України, Український національний комітет міжнародної ради з питань пам`яток і визначних місць (ІКОМОС) звернулося з позовом до Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 07.02.2020 №100 "Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на будівництво ТзОВ "Центр розвитку нерухомості" готелю з адміністративно-торговими приміщеннями, підземним паркінгом та даховою котельною на пл. А. Міцкевича,9 у м. Львові".

Разом з позовною заявою представником позивачів подано заяву про забезпечення позову, в якій просить : зупинити дію рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 07.02.2020 №100 "Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на будівництво ТзОВ "Центр розвитку нерухомості" готелю з адміністративно-торговими приміщеннями, підземним паркінгом та даховою котельною на пл. А. Міцкевича,9 у м. Львові" до набрання рішенням законної сили у справі.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову зазначено, що відповідачем видано містобудівні умови та обмеження но нове будівництво на території історичного ареалу м. Львова та в межах об`єкта взятого під охорону ЮНЕСКО, тобто на земельній ділянці, яка має статус землі історико-культурного призначення у відповідності до ст. 53 Земельного кодексу України.

Особа, щодо якої було прийнято оскаржуване рішення станом на даний час здійснює земляні та будівельні роботи на пл . Міцкевича,9 на підставі повідомлення про початок підготовчих робіт від 12.06.2019 №ЛВ38, яке зареєстровано на підставі містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на будівництво готелю з адміністративно-торговими приміщеннями з підземним паркінгом та даховою котельнею на пл. А. Міцкевича,9 у м. Львові, затверджених рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 21.12.2018 №1414.

При цьому, у п.4 оскаржуваного рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 07.02.2020 №100 "Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на будівництво ТзОВ "Центр розвитку нерухомості" готелю з адміністративно-торговими приміщеннями, підземним паркінгом та даховою котельною на пл. А. Міцкевича,9 у м. Львові" вказано, що рішення виконавчого комітету від 21.12.2018 №1414 про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на будівництво ТзОВ "Центр розвитку нерухомості" готелю з адміністративно-торговими приміщеннями з підземним паркінгом та даховою котельнею на пл . Міцкевича,9 у м. Львові" є таким, що втратило чинність.

Станом на даний час ведуться безпосередньо роботи на підставі вищезазначеного повідомлення, яке не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Представник позивачів зазначає, що такі роботи виконуються за рамками визначення підготовчих робіт, оскільки із фотографій вбачається, що роботи виконуються безпосередньо будівельні та земляні із застосування важкої будівельної техніки, встановлено будівельне риштування тощо.

Відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" здійснення будь-яких будівельних робіт, що відносяться до складу ССЗ відбувається на підставі дозволу, який видає Державна архітектурно-будівельна інспекція України, а не Інспекція державно-будівельного контролю у місті.

Таким чином представник позивачів вважає, що пл. Міцкевича,9 знаходиться в межах дії органу управління об`єктом всесвітньої спадщини (ЮНЕСКО), проте жодного висновку, погодження, уповноваженого органу на здійснення вищевказаних робіт немає, що свідчить про незаконність проведення робіт на підставі оскаржуваного повідомлення.

Відтак існують обставини, щодо зупинення дії рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 07.02.2020 №100 "Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на будівництво ТзОВ "Центр розвитку нерухомості" готелю з адміністративно-торговими приміщеннями, підземним паркінгом та даховою котельною на пл. А. Міцкевича,9 у м. Львові".

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відтак, розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення позову проведено судом без повідомлення учасників справи.

Заява про вжиття заходів забезпечення позову не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта.

За змістом частини 1 статті 152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

При цьому, частиною другою статті 150 КАС України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Для задоволення судом поданої заяви про забезпечення адміністративного позову заявник має довести, що невжиття обраних заходів призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною 2 статті 150 КАС України.

Аналіз змісту вказаних норм свідчить про те, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішень, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, а також Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 06 березня 2008 року №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ" розглядаючи клопотання про забезпечення позову, суд (суддя) повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з таким клопотанням, позовним вимогам.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно з Рекомендаціями N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Таким чином, з наведеного вбачається, що суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідача, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідача.

Оцінивши усі докази, досліджені судом у їх сукупності, та виходячи з положень частини другої статті 150 КАС України, суд вважає, що в разі забезпечення позову в даній справі шляхом, зазначеним представником позивачів, суд фактично без належних на те підстав поставить під сумнів рішення суб`єкта владних повноважень, втрутившись у його повноваження без надання правової оцінки підставам для такого рішення, а відтак тимчасово вирішить майбутній спір по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову та виходить за межі встановлених підстав для забезпечення позову.

Не доведено заявником в поданій заяві про забезпечення позову і мотивів та підстав очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивачів до ухвалення рішення в адміністративній справі, як і того, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення позивачам необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Встановлення ж протиправності дій та рішень суб`єкта владних повноважень - відповідача, є предметом розгляду справи по суті заявлених позовних вимог.

Таким чином, представником позивачів не доведено наявності у поданій заяві хоча б однієї з вичерпного переліку підстав, передбачених КАС України, для постановлення судом ухвали про забезпечення позову.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що відсутні передбачені частиною 2 статті 150 КАС України обставини для вжиття заходів забезпечення позову, тому заява про забезпечення позову є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150 - 151, 154, 248 КАС України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні заяви Львівської обласної організації Національної спілки художників України, Українського національного комітету міжнародної ради з питань пам`яток і визначних місць (ІКОМОС) про вжиття заходів забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Львівської обласної організації Національної спілки художників України, Українського національного комітету міжнародної ради з питань пам`яток і визначних місць (ІКОМОС) до Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Гулкевич І.З.