Справа № 380/504/20
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2020-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/504/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Гулкевич І.З.

секретар судового засідання Іванес Х.О.

за участю : представника позивача Ворошилової Н.В., представника відповідача Космачова Д.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

встановив:

Головне управління ДПС у Львівській області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 304 563,05 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що за відповідачем рахується податковий борг, що виник у зв`язку з несплатою узгодженого податкового зобов`язання, тому підлягає стягненню у судовому порядку.

Ухвалою суду від 12.02.2020 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом сторін) та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк подати відзив на адміністративний позов.

Представником відповідача подано відзив на адміністративний позов, в якому позовні вимоги заперечує повністю. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що відповідач є сільськогосподарським товаровиробником, оскільки займається сільськогосподарською діяльністю у формі товариства з обмеженою відповідальністю та фермерського господарства, відповідно до Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування.

Також зазначив, що позовні вимоги про стягнення боргу ґрунтуються на податковій вимогі форми Ф №3527-17 від 06.07.2017, яким позивачу визначено суму грошового боргу в загальному розмірі 60 044,97 грн станом на 05.07.2017, яке було предметом розгляду в адміністративній справі №813/1235/18 та стосувалось інших податкових повідомлень-рішень.

Тобто на думку представника позивача вищевказана податкова вимога жодним чином не пов`язана із спірними податковими повідомленнями-рішеннями та заявленою позивачем сумою ймовірного податкового боргу, податкова вимога скасована в судовому порядку відповідно братися до уваги в межах спору у справі №380/504/20 не може.

Додатково зазначив, що позивач не мав права звертатись до суду із позовом про стягнення податкового боргу, оскільки відповідачу не надсилалось жодних податкових вимог, що стосуються спірних податкових повідомлень-рішень, на підставі яких виник податковий борг. Наголосив також, що порушена процедура оприлюднення рішення про застосування ставок податку, невірно розрахована сума податкових зобов`язань. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Суд заслухав пояснення представника позивача, представника відповідача, з`ясував фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини та встановив таке.

Згідно довідки Головного управління ДПС у Львівській області від 26.09.2019 №756/9/58.09-09 за ОСОБА_1 числиться борг в сумі 304 563,05 грн з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Вищевказаний борг виник на підставі податкових повідомлень-рішень №13994-13 від 19.04.2017 на суму 25763,09 грн; №13992-13 від 19.04.2017 на суму 19436,69 грн; № 13996-13 від 19.04.2017 на суму 22732,87 грн; №7737-13 від 20.02.2018 на суму 67704,00 грн; №7738-13 від 20.02.2018 на суму 89740,80 грн; №7739-13 від 20.02.2018 на суму 79185,60 грн.

Сума заборгованості в сумі 304 563,05 грн. відображена у копії зворотнього боку облікової картки платника податків за відповідним платежем.

Відповідачу скеровано податкову вимогу форми Ф за №3527-17 від 06.07.2017.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

У відповідності до пп. 14.1.137 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно п.15.1 ст.15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 36.1. ст.36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Відповідно до п. 58.2 ст. 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності. У разі зменшення (збільшення) контролюючим органом суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платнику податків надсилаються (вручаються) окремі податкові повідомлення-рішення.

Пунктом 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України передбачено, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Статтею 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом встановлено, що позивачем надіслано відповідачу податкову вимогу форми Ф № 3527-17 від 06.07.2017 року (а.с.5), отриману ОСОБА_1 21.07.2017 року (а.с.5), згідно якої загальна сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов`язаннями станом на 05.07.2017 року становить 60 044,97 грн.

Згідно п. 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Судом з програми Діловодство спеціалізованого суду встановлено, що Львівським окружним адміністративним судом 10 серпня 2018 року прийнято рішення по справі №813/2765/18, яке набрало законної сили 22.11.2018 року, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Кам`янка-Бузького відділення Червоноградської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області №9901-14, №9902-14, №9903-14 від 05 жовтня 2016 року. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Кам`янка-Бузького відділення Червоноградської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області №3527-17 від 06 липня 2017 року.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п.54.5 ст.54 Податкового кодексу України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

При цьому, відповідно до пп.60.1.4 п.60.1, п.60.5 податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимогі. У випадках, визначених підпунктом 60.1.4 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними у день набрання законної сили відповідним рішенням суду.

З викладеного вбачається, що у зв`язку із скасуванням судовим рішенням податкової вимогу форми Ф № 3527-17 від 06.11.2017 року, суд доходить висновку, що така податкова вимога вважається відкликаною з моменту набрання рішенням Львівського окружного адміністративного суду законної сили, тобто з 22.11.2018 року.

Згідно п. 87.11 ст.87 Податкового кодексу України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Таким чином, приймаючи до уваги висновки суду щодо відкликання податкової вимоги форми Ф № 3527-17 від 06.07.2017 року, ненадання позивачем до суду доказів направлення ОСОБА_1 податкової вимоги щодо суми податкового боргу по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 304 563,05 грн. чи іншої податкової вимоги, яка не є відкликаною чи оскарженою, суд вважає позовні вимоги Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у сумі 304 536,05 грн. необґрунтованими.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, суд доходить висновку, що позовна заява Головного управління ДПС у Львівській області задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 77, 90, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив :

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 15 червня 2020 року.

Суддя Гулкевич І.З.