Справа № 340/742/20
Суддя: Г.П. Казанчук
Дата ухвалення: 2020-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/742/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Казанчук Г.П, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України до Державної податкової служби України та Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та рішення, -

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ДП «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №5 від 20 листопада 2020 року, винесене ГУ ДПС у Кіровоградській області;

- визнати протиправним та скасувати рішення №4150/6/99-00-08-05-04-06 ДПС України про результати розгляду скарг від 03 лютого 2020 року.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі №340/742/20. Вказаною ухвалою суддя витребувала у позивача - звіти за формою 1-ДФ за періоди, в яких встановлені порушення; докази реалізації працівникам продукції власного виробництва (заяви працівників щодо продажу продукції у рахунок нарахованої заробітної плати) та у відповідача - детальний розрахунок суми грошового зобов`язання визначений спірним податковим повідомленням-рішенням.

В обґрунтування позовних вимог ДП «ДГ «Червоний землероб» зазначає, що податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 216107,29 грн., з порушенням норм Податкового Кодексу України (надалі ПК України), оскільки підприємство не здійснювало нарахування заробітної плати у натуральній формі, а лише за бажанням працівників їм здійснювався продаж продукції власного виробництва, відповідно до заяв працівників з проханням продати продукцію у рахунок нарахованої зарплати. На підставі таких заяв підприємство вартість проданої продукції працівникам утримувалось із нарахованої їм зарплати.

Представник Головного управління ДПС в Кіровоградській області (надалі відповідач) не погодився з позовними вимогами та надав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначений чинним законодавством, зазначив, що у товариства є заборгованість зі сплати військового податку, саме суму заборгованості зі сплати військового збору було визначено спірним рішенням, проте у реквізитах податкового повідомлення рішення допущено технічну описку, так у рішенні зазначено код платежу з військового збору 11011000 та зазначено відповідні рахунки на які перераховується військовий збір, а у назві грошового зобов`язання замість «повноти та строків сплати до бюджету з військового збору» зазначено про «податок на доходи фізичних осіб».

Суд констатує, що позивачем не надано жодного доказу, які було запропоновано надати суду в ухвалах від 30.03.2020 року та від 29.05.2020 року.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження), дослідивши надані докази сторонами, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України з 19.03.1992 року зареєстроване як юридична особа, є платником ПДВ.

Посадовими особами ГУ ДПС у Кіровоградській області проведено планову документальну виїзну перевірку податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи за результатом якої складено акт від 22.10.2019 року №18/11-28-05-10/0072913 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ДП «ДГ «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» (а.с.47-112).

Висновками акту перевірки встановлено такі порушення, зокрема:

- п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Інші перехідні положення», пп.168.1.2, пп.168.1.5 п.168 ст. 168 Податкового кодексу України, в частині неперерахування до бюджету військового збору із заробітної плати в сумі 210578,08 грн.;

- п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Інші перехідні положення», пп.168.1.2, пп.168.1.5 п.168 ст. 168, п.п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, в частині ненарахованого до бюджету військового збору при наданні додаткового блага у вигляді безоплатного харчування в сумі 5529,21 грн.

Враховуючи, що стан платника згідно реєстраційних даних 4 (порушено провадження у справі про банкрутство) та у відповідності до ст.19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема не нараховується неустойка (штраф, пені), не застосовуються інші фінансові санкції за не виконання чи не належне виконання зобов`язань.

На підставі цього акту ГУ ДПС у Кіровоградській області винесено податкове повідомлення-рішення форми "Д" № від 20.11.2019 року, яким позивачу згідно з підпунктом 54.3.5 пункту 54.3 статті 54, пунктом 51.1 статті 58 Податкового кодексу України та гл.4 ст.168, п.168.1 пп.168.1.2, пп.168.1.5, ст.176 п.176.2, п.16-1 підрод.10 розд.ХХ Перехідних положень ПК України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб 216107,29 гривень, у тому числі 216107 грн. за податковим зобов`язанням, 0 - штрафна (фінансова) санкція (надалі спірне рішення 1, а.с.14).

Враховуючи, що стан платника згідно реєстраційних даних 4 (порушено провадження у справі про банкрутство) та у відповідності до ст.19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема не нараховується неустойка (штраф, пені), не застосовуються інші фінансові санкції за не виконання чи не належне виконання зобов`язань.

Не погодившись з цими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач подав скаргу до ДФС України (а.с.15), яка рішенням про результати розгляду скарги від 03.02.2020 року №415016/99-00-08-05-04-06 залишена без задоволення, а податкове повідомлення рішення від 20.11.2019 року № без змін (надалі спірне рішення-2, а.с.17-18).

Не погодившись з податковим повідомленнями-рішенням та рішенням про результати розгляду скарги, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що його предметом є висновки контролюючого органу про заборгованість позивача зі сплати військового збору з нарахованої заробітної плати працівників підприємства та збільшення суми військового збору, з огляду на додаткове благо.

Суд зауважує, що у спірному податковому повідомленні - рішенні зазначено назву грошового зобов`язання «податок на доходи фізичних осіб». Водночас відповідач наголошує, що у спірному податковому повідомленні рішенні зазначено код платежу з військового збору 11011000 та зазначено відповідні рахунки на які перераховується військовий збір, але в назві грошового зобов`язання «податок на доходи фізичних осіб», зроблено помилку, оскільки потрібно було зазначити грошове зобов`язання «щодо повноти та строків сплати (перерахування до бюджету з військового збору».

Наказом ДФС України від 27.12.2018 № 873 «Про затвердження внесення Змін до наказу ДФС від 10.04.2015 № 267» введено у дію нові коди бюджетної класифікації, зокрема 11011001 «військовий збір, що сплачується за результатами декларування».

Суд зазначає, що порушення прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення у назві податку/збору в оскаржуваному рішенні не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Отже в залежності від їх характеру недоліків акту, вони можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Суд зазначає, що помилкове визначення назви виду донарахованого грошового зобов`язання, з урахуванням вірного зазначення коду бюджетної класифікації даного виду збору та номера рахунку, не впливає на суть та зміст податкового повідомлення рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.05.2020 року у справі №825/2328/16 та від 23.04.2020 у справа №813/1790/18.

Як вбачається зі змісту пункту 3.1.4.7.3 «Своєчасність, достовірність, повнота нарахування, утримання та сплата військового збору при виплаті доходів на користь платників податків фізичних осіб акту перевірки (а.с 107-108), на розмір податкового зобов`язання, збільшеного податковим повідомленням-рішенням форми "Д" №000063305 від 20.11.2019 року у сумі 216107,29 грн., вплинули висновки контролюючого органу про:

- наявність кредиторської заборгованості згідно даних бухгалтерського обліку станом на 30.02.2019 року в сумі 224408,82 грн. в т.ч. заборгованість в сумі 138830,08 грн. термін сплати якої не настав. Сума неперерахованого військового збору складає 210578,08 (224408,82 13830,74);

- при наданні безоплатного харчування працівникам підприємства, згідно колективного договору, ненарахованого військовий збір, що призвело до порушення не нарахування військового податку в сумі 5529,21 грн.

Так, суд зауважує, що позивачем не зазначеного жодного доводу на спростування сум військового збору, зазначеного у спірному рішенні 1.

Відповідач надав суду копію довідки, видану позивачем (підписану в.о. директора та головним бухгалтером) про те, що відповідно до даних бухгалтерського обліку ДП «ДГ «Червоний землероб» КДСГДС НААН за підприємством рахується наступна заборгованість по сплаті ПДФО та військового збору станом на 30.06.2019 року в сумі 228768,82 грн. (в т.ч. за червень 13830,74) (а.с.142).

Отже позивачем самостійно підтверджено податковому органу заборгованість зі сплати військового податку і жодних заперечень щодо даного факти чи суми в позові не зазначено.

Відповідно до пункту 16-1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Згідно абзацу а) підпункту 176.2 статті 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Позивач є податковим агентом, який зобов`язаний нараховувати та сплачува до відповідного бюджету військовий збір у розмірі 1,5% доходів громадян.

У підпунктах 168.1.5, 168.1.6 пункту 168.1 статті 168 ПК України визначено, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Для цілей цього розділу та пункту 54.2 статті 54 цього Кодексу під терміном "граничний термін сплати до бюджету податку" розуміються строки сплати податку, визначені цим пунктом.

Оскільки військовий збір в сумі 210578,08 грн. обрахований позивачам самостійно, жодних заперечень щодо спростування даної суми позивачем не заявлено, а відтак сума військового збору в сумі 210578,08 грн. визначена у спірному рішенні відповідачем правомірно, а тому в цій части позову позивачу належить відмовити.

Спірним рішенням визначена сума військового збору в розмірі 2161047,29 грн. (в т.ч. 210578,08 грн. самостійно визначена позивачем, а 5529,21 грн. військовий збір нарахований до стягнення із доходу, отриманого фізичними особами, як додаткове благо).

В акті перевірки зазначено про те, позивач відповідно до колективного договору забезпечував працівників підприємства безкоштовним харчуванням, проте сума витраченого на таке харчування не була оподаткована військовим збором.

При наданні безоплатного харчування працівникам підприємства не нараховано військовий збір.

Згідно пункту 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Відповідно абзацу б) підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: вартості майна та харчування, безоплатно отриманого платником податку, крім випадків, визначених цим Кодексом для оподаткування прибутку підприємств.

Позивачем у період січень 2017 року по червень 2019 року сума додаткового блага у вигляді безкоштовного харчування працівників

Позивач на спростував інформацію щодо проведення ним безоплатного харчування працівників суду, а відтак сума військового збору в сумі 5529,21 грн. визначена у спірному рішенні відповідачем правомірно, а тому в цій части позову позивачу також належить відмовити.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішення ДПС України про результати розгляду скарги від 03.02.2020 року №415016/99-00-08-05-04-06 «Про результати розгляду скарги, суд зазначає, що ці рішення прийняті в межах процедури адміністративного оскарження рішення ГУ ДПС у Кіровоградській області.

Відповідно до пунктів 56.1, 56.2 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративного або судовому порядку.

У разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня.

Згідно пункту 56.10 статті 56 ПК України рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, прийняті за розглядом скарги платника податків, є остаточними і не підлягають подальшому адміністративному оскарженню, але можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Отже процедура адміністративного оскарження рішень контролюючого органу є різновидом досудового порядку вирішення спору.

Суд зазначає, що спірне рішення 2 ДПС України не є юридично значимим для позивача, оскільки саме по собі воно не породжує для позивача настання будь-яких юридичних наслідків та не впливають на його права і обов`язки, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині вимог.

Водночас, це рішення не є таким, що прийняте у зв`язку з реалізацією управлінських повноважень, а є актом вирішення спору в досудовому порядку, не створює юридичного наслідку для позивача, а визнання цього рішення протиправним та його скасування не призведе до відновлення порушеного права.

Крім того, зважаючи на висновок суду щодо правомірності винесення спірного податкового повідомлення рішення, спірне рішення 2 про результати розгляду справи також винесено в межах та у спосіб, визначений ПК України, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позові в цій частині вимог.

Посилання позивача, наведені у позові про те, що підприємство не здійснювало виплату заробітної плати працівникам підприємства в натуральній формі не беруться до уваги судом, оскільки такий вид порушення взагалі не був підставою для визначення суми грошового зобов`язання з військового збору.

Згідно частин 1 та частини 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, дійшов висновку, що доводи позивача про протиправність спірних рішень є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні його позовних вимог, підстави для присудження йому понесених судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України (с. Чарівне, Бобринецький район, Кіровоградська область, 27241; ) до Державної податкової служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053; ) та Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області (вул. Велика Перспективна, 55, м. Кропивницький, 25006; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та рішення.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. Казанчук