Справа № 120/1821/20-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 червня 2020 р. Справа № 120/1821/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" до відділу освіти Літинської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

29.04.2020 року ТОВ "Вінпродтрейд" звернулось в суд з адміністративним позовом до відділу освіти Літинської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначили, що 25.10.2019 року ТОВ "Вінпродтрейд" надіслано до відповідача запит про надання інформації №371. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачем отримано запит 29.10.2019 року, однак станом на день звернення з цим позовом до суду запитуваної інформації надано не було.

На переконання представника позивача, відповідач порушив вимоги Закону України "Про доступ до публічної інформації", оскільки зобов`язаний надати відповідь на запит не пізніше п`яти робочих днів з дня його отримання.

Також позивач наголошує, що законом встановлено вичерпний перелік підстав для відмови у задоволенні запиту на інформацію, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відділу освіти Літинської районної державної адміністрації у розгляді запиту про надання інформації №371 від 25.10.2019 року;

- зобов`язати відділ освіти Літинської районної державної адміністрації розглянути запит про надання інформації №371 від 25.10.2019 року та надати відповідь з урахуванням висновків суду.

Ухвалою суду від 04.05.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

20.05.2020 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що строк розгляду запитів позивача був продовжений, у зв`язку з необхідністю збору великої кількості інформації. На переконання представника відповідача, продовження строку не означає відмову у розгляді запиту.

При цьому представник відповідач зауважує, що в період з серпня по листопад 2019 року опрацьовано відповіді на 33 запити на публічну інформацію та на адресу позивача надіслано рахунок на оплату 60 сторінок інформації, однак оплата не була проведена, що свідчить про відсутність протиправної бездіяльності з боку відповідача.

Представник відповідач також заперечує щодо заявленої позивачем вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу та вважає, що вони істотно завищені та не відповідають часу, що був затрачений адвокатом на складання однотипної позовної заяви.

Враховуючи вищевикладене, просив прийняти рішення про зменшення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, наступні фактичні обставини.

25.10.2019 року ТОВ "Вінпродтрейд" звернулось до розпорядника інформації відділу освіти Літинської районної державної адміністрації із запитом про отримання публічної інформації №371, в якому Товариство просило:

1. Зареєструвати та розглянути даний запит.

2. Надати інформацію у якій вказати :

- ким і коли був (була) призначений (а) на посаду економіста централізованої бухгалтерії відділу освіти та членом тендерного комітету відділу освіти Літинської районної державної адміністрації ОСОБА_1;

- розмір заробітної плати вищевказаної особи за 2018 рік;

- чи виплачувались вищезазначеній особі премії і/або грошові винагороди протягом вказаного періоду?

- вказати правові підстави здійснення виплати премій і/або інших грошових винагород за цей період зазначеному працівнику відділу. Надати копії цих документів.

3. Надати відповідь на вказаний запит, надати запитувану інформацію та надати копії запиту даних документів у встановлений законодавством термін, шляхом надсилання поштового листа на адресу ТОВ "Вінпродтрейд" : вул. Волошкова, 51 А, м. Вінниця. 21034 та на електрону адресу ТОВ "Вінпродтрейд" (у pdf. форматі): .

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачем отримано запит №371 29.10.2019 року.

Як зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву, за результатом розгляду запитів позивача, було продовжено строк їх розгляду та надіслано розрахунок щодо оплати 60 сторінок інформації на поштову адресу позивача.

На момент подачі адміністративного позову 29.04.2020 року затребувана інформація надана не була.

Вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив із наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).

Частиною першою статті 1 Закону № 2939-VI визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Водночас відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації регулює Закон України "Про інформацію" від 02.10.1992 № 2657-XII (далі - Закон № 2657-XII).

Так, згідно зі ст. 1 Закону № 2657-XII інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 2657-XII кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

За змістом пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Положеннями статті 19 Закону № 2939-VI визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Відповідно до ст. 21 Закону № 2939-VI інформація на запит надається безкоштовно. У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк в межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно. При наданні особі інформації про себе та інформації, що становить суспільний інтерес, плата за копіювання та друк не стягується.

Отже, буквальне тлумачення положень ч. 2 ст. 21 Закону № 2939-VI вказує на те, що у разі, якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач інформації зобов`язаний оплатити фактичні витрати на копіюванням та друк документів понад встановлений обсяг. Тобто копії перших десяти сторінок документів надаються розпорядником інформації безкоштовно.

Наведене підтверджується ухвалою Конституційного Суду України від 25.06.2013 № 29-у/2013 про відмову у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням Міжнародної благодійної організації "Екологія-Право-Людина" щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої, третьої статті 21 Закону України "Про доступ до публічної інформації". Так, приймаючи це рішення, Конституційний Суд України зазначив, що положення частини другої статті 21 Закону № 2939-VI викладені чітко, зрозуміло і передбачають відшкодування запитувачем фактичних витрат на копіювання та друк документів понад встановлену Законом кількість сторінок, а тому не потребують офіційної інтерпретації.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що перших десять сторінок у відповідь на запит про надання публічної інформації надаються розпорядником інформації безкоштовно, тоді як відшкодування запитувачем інформації фактичних витрат на копіювання та друк документів має здійснюватися з наступної, тобто одинадцятої сторінки.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.01.2020 у справі № 818/40/17 та від 27.01.2020 у справі № 815/2873/18.

Крім того, у постанові від 27.01.2020 по справі № 815/2873/18 Верховний Суд звернув увагу на пункт 11 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 № 10 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації", де зазначено, що:

"Відповідно до частини другої статті 21 Закону № 2939-VІ у разі, якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. У наведеному положенні під фактичними витратами маються на увазі усі витрати, що здійсненні при копіюванні та/або друкові документів обсягом більш як 10 сторінок, тобто запитувач інформації зобов`язаний відшкодувати витрати на виготовлення всіх сторінок запитаної інформації, крім перших десяти сторінок.

При цьому питання щодо надання розпорядником інформації перших десяти сторінок документа (частини інформації) безкоштовно одночасно з повідомленням запитувача про необхідність відшкодування витрат або повідомленням про відмову в задоволенні запиту у зв`язку з невідшкодуванням відповідних витрат прямо Законом № 2939-VІ та іншими чинними нормативно-правовими актами не врегульовано.

Однак, враховуючи міжнародно-правові стандарти у сфері доступу до публічної інформації, вважаємо, що належною практикою є надання за вимогою запитувача перших 10 сторінок безкоштовно одночасно з повідомленням про необхідність відшкодування витрат на виготовлення копій решти документів".

В силу приписів ч. 1, 4 ст. 20 Закону № 2939-VІ розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Таким чином, за загальним правилом розпорядник інформації повинен надати відповідь на запит не пізніше п`яти робочих днів з дня його отримання.

Водночас, у певних випадках закон допускає можливість продовження вказаного строку, але в будь-якому разі не більш ніж до 20 робочих днів з обґрунтуванням необхідності такого продовження та з обов`язковим письмовим повідомленням про це запитувача інформації протягом п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Водночас, як стверджує відповідач у відзиві на позовну заяву, за результатом розгляду запитів позивача, було продовжено строк їх розгляду та надіслано розрахунок щодо оплати 60 сторінок інформації на почтову адресу позивача.

Разом з тим, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які б підтверджували надання позивачу відповіді на запит № 371 від 25.10.2019 року.

Крім того, не мають самостійного значення та не спростовують правомірність позовних вимог посилання відповідача на те, що в період з серпня по листопад 2019 року відділ освіти опрацював відповіді на 33 запити позивача. В цьому контексті суд зауважує, що значне навантаження не може ставити у залежність надання запитуваної інформації та порушувати гарантоване Конституцією та законами України право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію.

Суд вважає за необхідне зазначити, що в запиті позивача вказано про те, що відповідь він просив надати шляхом надсилання поштового листа на адресу ТОВ "Вінпродтрейд" та електронного листа (у pdf форматі) на е-mail позивача - .

Отже, ТОВ "Вінпродтрейд" вказано про можливість направлення не лише паперової кореспонденції, а й електронного листа у pdf форматі, який не потребує витрат на виготовлення копій шляхом здійснення друку.

За змістом ч. 2 ст. ст. 34 Конституції України та ч. 2 ст. 7 Закону України "Про інформацію", особа має право вибирати на власний розсуд форму копій документів, які вона запитує, а саме паперову чи електронну. У разі, якщо переведення в електронну форму (сканування) не є технічно неможливим та не покладає на розпорядника надмірний тягар, враховуючи ресурсні можливості, вимога щодо надання копій запитуваних документів у сканованій формі повинна бути задоволена (п. 11.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 № 10 "Про практику застосування адміністративними судами і законодавства про доступ до публічної інформації").

Частиною 5 ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" також передбачено можливість зазначення у запиті лише електронної адреси. Це свідчить про можливість обрання виключно електронної форми листування з розпорядником інформації і, відповідно, отримання відповіді на запит тільки на електронну адресу.

У разі якщо запитувач просить надати відповідь на електронну адресу, розпорядник інформації повинен з дотриманням вимог діловодства оформити лист-відповідь (поставити підпис, вказати посаду, дату і номер реєстрації листа) та надіслати його у сканованому вигляді на електронну адресу запитувача.

Як вже встановлено судом, та не спростовано відповідачем, вказана відповідь на запит не була направлена на електронну адресу позивача, про що останній просив у своєму запиті.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність відповідача у надані інформації на запит ТОВ "Вінпродтрейд" від 25.10.2019 № 371 належить задовольнити.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом в рішенні.

З огляду на зазначені положення та беручи до уваги обставини, встановлені під час розгляду цієї справи, суд доходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача розглянути запит ТОВ "Вінпродтрейд" про надання публічної інформації № 371 від 25.10.2019 року та надати відповідь з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Що ж до встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом подання звіту, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі. Тобто, питання щодо зобов`язання відповідача подати такий звіт вирішується судом під час постановлення судового рішення.

Таким чином, встановлення строку на подачу звіту про виконання судового рішення є правом суду, який ухвалив судове рішення, а не його обов`язком.

В даному ж випадку, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням зазначеного рішення, оскільки ознаки ухилення відповідача від обов`язку виконати судове рішення, що набуло законної сили відсутні, судове рішення та порядок його виконання є зрозумілим та не може бути протрактовано двозначно.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність відділу освіти Літинської районної державної адміністрації у розгляді запиту про надання інформації №371 від 25.10.2019 року.

Зобов`язати відділ освіти Літинської районної державної адміністрації розглянути запит про надання інформації №371 від 25.10.2019 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" (вул.Волошкова, 51 А, м. Вінниця, ) понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 2102,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відділу освіти Літинської районної державної адміністрації (вул. Героїв Майдану, смт. Літин, Літинський район, Вінницька область, ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" (вул. Волошкова, 51 А, м. Вінниця, );

Відповідач: відділ освіти Літинської районної державної адміністрації (вул. Героїв Майдану, смт.Літин, Літинський район, Вінницька область, ).

Рішення в повному обсязі виготовлене 12.06.2020 року.

Суддя Дончик Віталій Володимирович