Справа № 160/2956/20
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2020-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

15 червня 2020 року Справа 160/2956/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Віхрова В.С., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі заяву приватного виконавця ОСОБА_1 про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до приватного виконавця Юхименко Ольги Леонідівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю ВЕРДИКТ КАПІТАЛ про визнання протиправною та скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

16.03.2020 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до приватного виконавця Юхименко Ольги Леонідівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю ВЕРДИКТ КАПІТАЛ, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Юхименко Ольги Леонідівни від 21.11.2019 р. про відкриття виконавчого провадження ВП № 60684497;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Юхименко Ольги Леонідівни від 20.02.2020 р. про арешт коштів боржника ВП № 60684497.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа №160/2956/20 передана до розгляду судді Віхровій В.С. 17.03.2020 р.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 р. позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху та надано час для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з особливостями розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ відповідно до ст. 287 КАС України.

10.06.2020 р. засобами електронного зв`язку до суду надійшла, зокрема, заява про залишення позову без розгляду на підставі ч.3 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування заяву, приватний виконавець вказує, що позивач пропустив 10-денний строк звернення позивача до суду з даним позовом, визначеним у ст. 287 КАС України. Оскільки позовну заяву може бути подано до суду у десятиденній строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав свобод чи інтересів, звертає увагу суду, що представником позивача ще 26 лютого 2020 року на адресу приватного виконавця був направлений адвокатський запит б/н, на що він отримав відповідь 06.03.2020 р. Також, відповідач на підтвердження своє позиції вказує посилається на постанову Верховного Суду від 12.02.2020 р. у справі за № 320/5468/18. Виходячи з цього, на думку приватного виконавця, можна стверджувати, що ОСОБА_2 стало відомо про свої порушені права 26.02.2020 р. Враховуючи викладене, позовна заява мала бути подана до 9 березня 2020 року. Тому позивач, звернувшись до суду 14.03.2020 року, пропустив строк звернення до адміністративного суду.

Вирішуючи питання залишення позовної заяви без розгляду з підстав, наведених у заяві, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 44 КАС України передбачено, що учасники справи мають право, зокрема, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до ч. 1 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.4 ст.287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що позивач оскаржує постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження за ВП № 60684497 та про арешт коштів боржника, винесеної в межах даного виконавчого провадження.

За поясненнями позивача, він дізнався про відкрите виконавче провадження з баз відкритих даних Державного реєстру виконавчих проваджень і звернувся до адвоката для надання правової допомоги.

26.02.2020 р. адвокатом було надіслано на адресу приватного виконавця адвокатський запит про надання копії матеріалів виконавчого провадження шляхом надіслання на електронну адресу.

06.03.2020 р. за вх.№ 4559 відповідач отримала запит та цього ж дня надіслала інформацію на електронну адресу адвоката, про що зазначається самим відповідачем.

Виходячи з предмету спору та особливості його розгляду, саме з дати надання відповіді на адвокатський запит має починатися відлік позовної давності, оскільки цієї дати позивач дізнався про порушення його прав, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд вважає помилковими доводи відповідача про те, що позивачу було відомо про порушення своїх прав ще 26.02.2020 р., тому позов мав бути поданий до 09.03.2020 р., оскільки лише отримавши матеріали виконавчого провадження можливо дізнатися на підставі чого воно було відкрито, за наслідками яких відносин здійснюється примусове стягнення.

Станом на дату перевірки відомостей у Державного реєстрі виконавчих проваджень позивачу стало відомо, що він є боржником у відкритому виконавчому провадженні, реквізити виконавчого провадження та дані стягувача. Інші відомості надаються за наявності ідентифікатору доступу сторін ВП до матеріалів виконавчого провадження, які не були наявні у позивача у зв`язку із тим, що зазначаються у постанові про відкриття ВП, яке в свою чергу не було ним отримано.

Без дослідження місту матеріалів ВП, на думку суду, не можливо дійти однозначного висновку про незгоду з такими діями/рішеннями приватного виконавця і порушення прав особи як сторони (боржника) ВП.

Оскільки матеріали ВП отримано представником позивача, його адвокатом 06.03.2020 р., граничною датою подання даного позову є 16.03.2020 р.

Згідно штемпелю вхідної кореспонденції суду, позивач подав позовну заяву 16.03.2020 р. за вх.№35737/20, яка, з урахуванням положень ч.9 ст.120 КАС України вважається датою звернення до суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 звернувся до суду за захистом свої прав та законних інтересів у 10-денний строк, який встановлений статтею 287 КАС України.

Доводи відповідача, зазначені у заяві, яка розглядається, висновків суду не спростовують та не відповідають фактичним обставинам справи.

Крім того, відповідачем долучені до заяви письмові докази на підтвердження своєї позиції, які містять суперечливі дані. Так, вказуючи, що відповідь на адвокатський запит було надіслано позивачу 06.03.2020 р., про що надано квитанцію «Укрпошта» від 06.03.2020 р. із зазначенням номеру трек-відправлення, надає супровідний лист про направлення запитуваних матеріалів, що датований 10.02.2020 р. за вих.№11573.

При цьому, згідно інформації з офіційного веб-порталу «Укрпошта» у розділі «відстеження відправлення» за номером трекінгу, рекомендоване поштове відправлення надійшло на сортувальний центр 08.03.2020 р. та вручене особисто 12.03.2020 р.

При цьому, заявник посилається на постанову Верховного Суду від 12.02.2020 р. у справі за №320/5468/18, цитуючи її в частині визначення, що день, коли особа дізналася про порушення свого права це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод та інтересів.

Проте, сам відповідач таких доказів не надає.

Також не надано доказів надіслання спірних постанов позивачу у порядку та строки, встановлені законодавством.

Положенням статті 129 Конституції України та ст. 8 КАС України визначено, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом, не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 травня 2008 року «Надточій проти України» принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Необхідною умовою для реалізації права на звернення до адміністративного суду є пред`явлення адміністративного позову шляхом подання позовної заяви із дотриманням вимог, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України, насамперед його статтями 122, 160-161.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 01.12.2004 №18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом.

У рішенні Європейський суд з прав людини у справі «Креуз проти Польщі», (заява № 28249/95) вказав, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Таким чином, повноваження кожного органу законодавчої, виконавчої та судової влади не є безмежними, а визначаються Конституцією та законами України.

Враховуючи, що судом не встановлені обставини пропуску строку звернення до суду з даним позовом, слідовно і залишення позову без розгляду, у зв`язку із чим заява відповідача задоволенню не підлягає.

Такі висновки суду матимуть наслідком дотримання судом основних принципів здійснення судочинства.

Керуючись ст.ст.44, 90, 122, 123, 240, 243, 248, 287 КАС України, суддя-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви приватного виконавця ОСОБА_1 про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до приватного виконавця Юхименко Ольги Леонідівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю ВЕРДИКТ КАПІТАЛ про визнання протиправною та скасування постанови, - відмовити.

Копію ухвали направити сторонам та третій особі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.С. Віхрова