Справа № 420/3814/20
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2020-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3814/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді, Бжассо Н.В., розглянув в порядку письмового провадження в м. Одесі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії та стягнення заборгованості по пенсії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, за результатом розгляду якого, позивач просить суд:

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, зазначені в листі від 24.03.2020 року № 2297-1923/1-02/8-1500/20 щодо відмови поновити нарахування і виплату пенсії ОСОБА_1 з 11.02.2020 року та виплатити нараховану суму пенсії за період з 14.09.2019 року по 10.02.2020 року в загальній сумі 18 106,27 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 11 лютого 2020 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 нараховану заборгованість пенсії за період з 14.09.2019 року по 10.02.2020 року в загальній сумі 18 106,27 грн.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що він перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримував пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 09.08.2018 року № місце реєстрації позивача визначено АДРЕСА_1 . Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.01.2020 року у справі № 420/7246/19 зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області призначити та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 13.08.2019 року. Рішення набрало законної сили 10.02.2020 року. Листом від 02.03.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про стан виконання рішення суду та отримав лист від 24.03.2020 року № 2297-1923/1-02/8-1500/20, згідно з яким нарахована пенсія за період з 14.09.2019 року по 10.02.2020 року в загальній сумі 18106,27 грн. не виплачена та обліковується згідно вимог постанови КМУ від 22.08.2018 року № 649.

З 11.02.2020 року виплату пенсії припинено у зв`язку із скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. На думку позивача, дії відповідача є протиправними та такими, що порушують право позивач на пенсійне забезпечення.

Ухвалою суду від 14.05.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

29.05.2020 року від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, з огляду на який, ГУ ПФУ в Одеській області не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 . Представник відповідача зазначає, що на виконання рішення суду позивачу було призначено пенсію та виплачено суму пенсії за один місяць. Борг з виплати пенсії за період з 14.09.2019 року по 10.02.2020 року становить 18106,27 грн. та обліковується згідно вимог Постанови КМУ від 22.08.2018 року №649.

Для виплати пенсії позивачу необхідно поновити довідку УПСЗН про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи та подати заяву про виплату пенсії за фактичним місцем проживання.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до довідки від 09.08.2018 року № взятий на облік внутрішньо переміщеної особи та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення Центрального ОУПФУ в м. Одесі № 20 від 13.02.2020 року, ОСОБА_1 призначено пільгову пенсію за віком за Списком № 2 на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.01.2020 року № 420/7246/19 з 13.08.2019 року у сумі 3652,13 грн. (за один місяць).

02.03.2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про надання інформації щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/7246/19 від 09.01.2020 року та про поновлення виплати пенсії.

Листом № 2297-1923/1-02/8-1500/20 від 24.03.2020 року ГУ ПФУ в Одеській області надало відповідь на заяву позивача.

З огляду на зміст вказаного листа, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.01.2020 року № 420/7246/19 здійснено призначення та виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 13.08.2019 року в розмірі 3652,13 грн. Пенсію за період з 13.08.2019 року по 13.09.2019 року в розмірі 3652,13 грн. виплачено в січні 2020 року. Сума боргу за період з 14.09.2019 року по 10.02.2020 року становить 18106,27 грн. та обліковується згідно вимог Постанови КМУ від 22.08.2018 року № 649. Управлінням соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси надано інформацію про скасування 04.02.2020 року довідки про реєстрацію внутрішньо переміщеної особи гр. ОСОБА_1 , у зв`язку із чим виплату пенсії припинено.

Суд зазначає, що 04.09.2018 року Велика Палата Верховного Суду прийняла постанову у зразковій справі № 805/402/18, згідно з якою залишила без змін рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 03 травня 2018 року про визнання протиправним та скасування розпорядження Бахмутського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 24 березня 2017 року «Про припинення ОСОБА_6 виплати пенсії до з`ясування». Зобов`язання Бахмутське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області відновити виплату ОСОБА_6, (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) призначеної їй пенсії за віком з 01 квітня 2017 року.

З огляду на рішення Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 року, ознаками типової справи є:

1) позивачем у цій категорії справ є пенсіонер, якому/якій призначено пенсію згідно із Законом № 1058-ІV та який/яка є внутрішньо переміщеною особою;

2) відповідачем є територіальний орган ПФУ, на пенсійному обліку якого перебуває позивач;

3) спір виник з аналогічних підстав у відносинах, що регулюються одними нормами права (у зв`язку з припиненням територіальними органами ПФУ виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам з підстав, які не передбачені пунктами 1, 3-5 частини першої статті 49 Закону № 1058-IV);

4) позивачі заявили аналогічні позовні вимоги (по-різному висловлені, але однакові по суті: визнати неправомірними дії щодо припинення виплати пенсії та зобов`язати відповідача відновити виплату пенсії).

Згідно з п.21 ч.1 ст.4 КАС України, типові адміністративні справи - адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявлено аналогічні вимоги.

Справа № 420/3814/20 є типовою, у зв`язку із чим, у відповідності до ч. 3 ст. 291 КАС України, суд враховує під час вирішення даної справи висновки Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 04.09.2018 року у зразковій справі № 805/402/18.

Згідно зі ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Суд наголошує, що перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 вказаного Закону є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Конституційне поняття «Закон України», на відміну від поняття «законодавство України», не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах її повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Вказаний висновок суду відповідає висновкам, що наведені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.09.2018 року у справі № 805/402/18.

Суд зазначає, що відповідач не надав суду рішення про припинення виплати пенсії і не вказав, яка з обставин, визначених наведеною вище нормою Закону стала підставою для припинення позивачу виплати пенсії. Надана відповідачем відповідь від 24.03.2020 року на заяву позивача щодо поновлення виплати пенсії, також, не містить посилання на ст.49 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в частині припинення виплати пенсії.

Таким чином, суд робить висновок про наявність підстав для задоволення вимог позивача в частині визнання протиправними дій відповідача щодо припинення виплати пенсії та зобов`язання відповідача поновити нарахування та виплату пенсії позивача з 11.02.2020 року.

Суд становив, що сума пенсійної заборгованості за період з 14.09.2019 року по 10.02.2020 року відповідачем не оскаржується.

ГУ ПФУ в Одеській області пенсія за вказаний період нарахована у повному обсязі, однак, не виплачена з посиланням на постанову КМУ № 649 від 22.08.2018 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 р. № 649 затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, який визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Суд зазначає, що станом на час розгляду справи зазначений Порядок оскаржується в судовому порядку в рамках розгляду адміністративної справи № 640/5248/19.

За змістом конституційних норм (ст.ст. 113, 116, 117 Конституції України), Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

У преамбулі до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зазначено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Суд наголошує, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Судом встановлено, що жодних змін у вказаний Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з приводу особливостей виплати заборгованості пенсіонерам, які є внутрішньо переміщеними особами, Верховною Радою не приймались.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

При цьому, суд зазначає, що статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права (або "інші права", як це зазначено у ст. 9 Закону "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"), не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації, а тому відповідач повинен всіляко сприяти відновленню виплат, гарантованих державою внутрішньо переміщеним особам.

Суд зазначає, що держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати право громадянина на одержання призначеної йому пенсії незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Пунктом 54 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Пічкур проти України" зазначено про порушення статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Під час розгляду справи суд встановив, що право на отримання позивачем пенсії відповідачем не оскаржується, однак зазначене право було піддано формальним обмеженням, з підстав та у спосіб, які суперечать вимогам Конституції та законам України.

Таким чином, зміна пенсіонером місця проживання не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на отримання соціального захисту, а саме, отримання пенсії, оскілки право позивача щодо виплати раніше призначеної пенсії є абсолютним та не може бути обмежено.

Таким чином, суд робить висновок про обґрунтованість позовних вимог позивача щодо визнання протиправними дій щодо відмови у виплаті нарахованої суми пенсії за період з 14.09.2019 року по 10.02.2020 року в загальній сумі 18106,27 грн. та стягнення з відповідача на користь позивача пенсійної заборгованості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд зазначає, що за звернення до суду із зазначеним позовом позивач сплатив 1681,60 грн. судового збору, що підтверджується квитанціями № 0.0..1 від 04.05.2020 року та № 0.0..1 від 12.05.2020 року.

З урахуванням вищевикладеного, суд робить висновок, що адміністративний позов ОСОБА_1 належить до задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 139, 205, 243, 245, 246, 250, 263, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії та стягнення заборгованості по пенсії.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови, оформленої листом від 24.03.2020 року № 2297-1923/1-02/8-1500/20, поновити нарахування і виплату пенсії ОСОБА_1 з 11.02.2020 року та виплатити нараховану суму пенсії за період з 14.09.2019 року по 10.02.2020 року в загальній сумі 18 106,27 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 11 лютого 2020 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) нараховану заборгованість пенсії за період з 14.09.2019 року по 10.02.2020 року в загальній сумі 18 106,27 грн. (вісімнадцять тисяч сто шість гривень двадцять сім копійок).

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1681,60 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня шістдесят копійок).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Процесуальні строки, визначені рішенням суду застосовуються з урахуванням п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України.

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ).

Повний текст постанови виготовлений та підписаний судом 11.06.2020 року.

Суддя Н.В.Бжассо

.