Справа № 275/1446/19
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2020-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року м. Житомир

справа № 275/1446/19

категорія 112030300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області щодо незарахування до трудового стажу періоду роботи з 01.05.1997 по 10.03.2000 в Селянському (фермерському) господарстві "Промінь";

- зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області включити до страхового стажу період роботи з 01.05.1997 по 10.03.2000 в Селянському (фермерському) господарстві "Промінь", відповідно до записів у трудовій книжці.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернувся до органу Пенсійного фонду України із відповідною заявою про призначення пенсії за віком на умовах, визначених Законом України "Про загальнобов"язкове державне пенсійне страхування" зі зниженням пенсійного віку згідно зі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Однак, відповідач листом від 25.11.2019 повідомив про відмову у призначенні пенсії у зв"язку з відсутністю у нього необхідного страхового стажу, внаслідок відмови зарахувати періоди роботи позивача в СФГ "Промінь" з 01.05.1997 по 10.03.2000 та в СФГ "Зоря" з 10.03.2000 по 05.05.2001. Позивач зазначає, що вказані періоди роботи підтверджуються належними та допустимими доказами, а саме, записами у трудовій книжці та архівними довідками.

Вважаючи що має право на призначення пенсії, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 06.04.2020 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвала про відкриття провадження була направлена позивачу та відповідачу за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вказана ухвала отримана відповідачем.

Відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі надіслав до суду відзив на позовну заяву (за вх.№14377/20).

Зазначає, що позивачу було правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, адже згідно з поданими документами страховий стаж позивача є недостатнім для призначення пенсії на пільгових умовах. Додатково вказує, що за даними трудової книжки позивач з 01.05.1997 по 10.03.2000 працював трактористом в СФГ «Промінь», з 10.03.2000 по 05.05.2001 працював механізатором в СФГ «Зоря».

Згідно з поданими документами страховий стаж позивача становить 16 років 6 місяців 11 днів, що є недостатнім для призначення пенсії.

До загального трудового стажу не зараховано період роботи з 01.05.1997 по 10.03.2000 в СФГ «Промінь» та з 10.03.2000 по 05.05.2001 в СФГ «Зоря», так як підприємства нарахування заробітної плати не проводили та збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування не сплачували.

07 травня 2020 року позивач надіслав до суду відповідь на відзив на позовну заяву за вх.№15213/20, у якому додатково зазначає, що записи у трудовій книжці про спірні періоди роботи засвідчені підписом голови підприємства та відбитком печатки підприємства, а також містять посилання на відповідні накази на підставі яких зроблено записи про прийняття на роботу та звільнення.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Складення повного судового рішення відкладалося, у зв"язку з перебуванням головуючого судді у відпустці з 15.05.2020 по 09.06.2020.

Судом встановлено та відповідачем не заперечується, що ОСОБА_1 має посвідчення громадянина, який постійно проживав у зоні безумовного (обов"язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення (розпорядження Ради Міністрів УРСР від 28.06.1989 №224) (2 категорія) серія НОМЕР_1 , видане Житомирською обласною державною адміністрацією 20.12.1993 (а.с.8).

Згідно з копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3).

21 жовтня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" зі зниженням пенсійного віку згідно зі ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с.42)

Листом від 25.11.2019 №39054/03 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило ОСОБА_1 про відмову у призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" зі зниженням пенсійного віку згідно зі ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з тих підстав, що при обчисленні страхового стажу не можуть бути зараховано період роботи з 01.05.1997 по 10.03.2000 в СФГ «Промінь» та з 10.03.2000 по 05.05.2001 в СФГ «Зоря», оскільки підприємства нарахування заробітної плати не проводили та збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування не сплачували (а.с.5-7)

Вважаючи відмову відповідача у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Стаття 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058 (далі - Закон України №1058) визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон України №1788-XII).

Відповідно до статті 26 Закону України №1058-IV, починаючи з 1 січня 2019 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Відповідно до п.3 частини першої статті 11 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи") до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років.

Статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено умови надання пенсії за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Приписами частини 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов`язкового) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 2 років, - зменшення віку передбачено - 4 роки та додатково 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 9 років.

Згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" призначення та виплата пенсій, особам які мають право на її отримання із зменшенням пенсійного віку, провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Підставою для відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку стала відсутність необхідного страхового стажу у зв"язку з неврахуванням органом Пенсійного фонду України до страхового стажу, зокрема, періоду роботи з 01.05.1997 по 10.03.2000 в СФГ «Промінь», оскільки підприємство нарахування заробітної плати не проводило та збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування не сплачувало.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, передбачено Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637).

Зокрема згідно з п.1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Матеріали справи свідчать, що згідно з копією трудової книжки серії НОМЕР_3 позивач з 01.05.1997 по 10.03.2000 працював трактористом у Селянському (фермерському) господарстві "Промінь", про що звідчить запис на 52-53 сторінці трудової книжки позивача. Вказаний запис завірений підписом уповноваженої особи (головою селянського (фермерського) господарства) та печаткою юридичної особи (а.с. 38-39).

Окрім того на підтвердження роботи позивача у оспорюваний період у Селянському (фермерському) господарстві "Промінь", позивачем надано довідку, видану відповідним підприємством за вих.№1 від 20.09.2019, за підписом уповноваженої особи та завірену печаткою юридичної особи (а.с.41).

Щодо доводів відповідача про відсутність підстав для включення періоду роботи у СФГ «Промінь» з 01.05.1997 по 10.03.2000 до трудового стажу позивача, через несплату страхових внесків до Пенсійного фонду України підприємством, де працював позивач, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у ст. 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Статтею 113 Закону №1058-IV передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

На підставі ч. 1 ст. 16 Закон №1058-IV застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону) незалежно від фінансового стану платника (ч. 12 ст. 20 Закону).

Аналіз викладених вище законодавчих норм свідчить, що позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, де він працює.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 25 вересня 2018 року у справі №242/65/17, від 22 листопада 2018 року у справі №242/4793/16-а та від 30.07.2019 у справі №373/2265/16.

Позивач надав докази, які не спростовані відповідачем, про те, що період його роботи у СФГ «Промінь» з 01.05.1997 по 10.03.2000 підлягає зарахуванню до страхового стажу та має бути врахований органом Пенсійного фонду України при призначенні йому пенсії.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов до висновку про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи у СФГ «Промінь» з 01.05.1997 по 10.03.2000.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи те що, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження правомірності своєї відмови, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення.

Відповідно до положень ст.139 КАС України питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича, буд.7, м.Житомир, 10003, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 зарахувати до трудового стажу період його роботи у Селянському (фермерському) господарстві «Промінь» з 01.05.1997 по 10.03.2000.

Зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до трудового стажу період його роботи у Селянському (фермерському) господарстві «Промінь» з 01.05.1997 по 10.03.2000.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 12 червня 2020 року.

Суддя А.В. Горовенко