Справа № 520/1890/20
Суддя: Горчакова О. І.
Дата ухвалення: 2020-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя Горчакова О. І.
Справа № 520/1890/20
Провадження № 2-а/644/56/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді Горчакової О.І.,

при секретарі судових засідань Старікові О.І.,

позивача Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради в особі представника Склярової А.В.

відповідач Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харкова) представник не прибув;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) «Про визнання протиправним та скасування постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору» (надалі -«Позов»), -

ВСТАНОВИВ:

До канцелярії Орджонікідзевського районного суду міста Харкова надійшов вказаний Позов.

Позивач прохає: визнати противною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ОСОБА_1 від 23.01.2020 про стягнення з Управління виконавчого збору по виконавчому провадженню № 61048986 у розмірі 18892,00 грн.

Позовна заява обґрунтовується тим, що 04.02.2020 Управлінням до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) передано лист від 04.02.2020 № 10-29/1103/4-01/20, в якому зазначено, що на виконання рішення Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2014 по справі № 644/2939/14-а, відповідно до якого Управління зобов`язане нарахувати та сплатити щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5970 грн., розпорядженням від 01.12.2015 Управлінням проведено перерахунок допомоги на оздоровлення ОСОБА_2 за 2014 рік у розмірі 5970 грн. Враховуючи те, що видатки на забезпечення виконання судових рішень у 2009-2020 роках не передбачені, виплати по зазначеному рішенню ОСОБА_2 провести неможливо. При вирішенні питання виділення відповідних коштів та при їх надходженні на рахунок Управління, вони будуть негайно спрямовані на виконання рішення суду.

Повноваження Позивача визначені Положенням про Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради, затвердженим рішенням 1 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 20.11.2015 № 7/15 (в редакції рішення 19 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 18.04.2018 № 1045/18).

Управління зверталось до Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації з питанням щодо виділення кошторисних призначень для виконання рішень суду. У виділенні коштів було відмовлено (лист від 28.04.2014 № 01-46/03/2816). Також Міністерство юстиції України надавало роз`яснення про те, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган може бути здійснене лише у разі наявності відповідних бюджетних призначень державному органу, а саме - для виконання рішень суду (лист від 25.03.2013 № 2491-0-26-13/61).

Враховуюче те, що Управління не має відповідних бюджетних зобов`язань та бюджетних асигнувань на виконання рішень суду, не має рахунків, з яких здійснюється виплата коштів на ці цілі, провести виплати по зазначеному рішенню неможливо.

Таким чином, Управлінням рішення виконано добровільно 01.12.2015 до моменту відкриття виконавчого провадження.

Позивача Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради в особі представника Склярової А.В. позовні вимоги підтримала, прохала задовольнити.

Відповідач Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харкова) представник у судове засідання не прибув, до суду було надано письмово відзив.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Установлено, що 04.02.2020 року Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) передано лист від 04.02.2020 № 10-29/1103/4-01/20, в якому зазначено, що на виконання рішення Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2014 по справі № 644/2939/14-а, відповідно до якого Управління зобов`язане нарахувати та сплатити щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5970 грн., розпорядженням від 01.12.2015 Управлінням проведено перерахунок допомоги на оздоровлення ОСОБА_2 за 2014 рік у розмірі 5970 грн. Враховуючи те, що видатки на забезпечення виконання судових рішень у 2009-2020 роках не передбачені, виплати по зазначеному рішенню ОСОБА_2 провести неможливо. При вирішенні питання виділення відповідних коштів та при їх надходженні на рахунок Управління, вони будуть негайно спрямовані на виконання рішення суду.

Як вбачається з листа від 28.04.2014 № 01-46/03/2816 Управління зверталось до Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації з питанням щодо виділення кошторисних призначень для виконання рішень суду. У виділенні коштів було відмовлено. Також Міністерство юстиції України надавало роз`яснення про те, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган може бути здійснене лише у разі наявності відповідних бюджетних призначень державному органу, а саме - для виконання рішень суду (лист від 25.03.2013 № 2491-0-26-13/61).

Управлінням рішення виконано добровільно 01.12.2015 до моменту відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року.

Згідно з частиною першою статті 1 Законом України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У частині першій статті 5 Закону "Про виконавче провадження" зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини другої статті 74 Закону "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За приписами пунктів 1-6 частини п`ятої статті 27 Закону "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також, частиною дев`ятою статті 27 Закону "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Закону "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Тобто, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

23.01.2020 року державним виконавцем відділу було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа по справі № 644/2939/14-а.

З матеріалів справи вбачається, що жодних виконавчих дій, окрім винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, відповідачем не вчинялось.

В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника Позивача Управлінням рішення виконано добровільно 01.12.2015 до моменту відкриття виконавчого провадження.

За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Отже, з аналізу норм Закону "Про виконавче провадження" вбачається, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.03.2020 по справі № 2540/3203/18 (провадження № 11-445апп19).

Оскільки підставами для стягнення витрат виконавчого провадження є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішення, суд вважає, що постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження є також неправомірною та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 243-246, 287, 271, 272 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) «Про визнання протиправним та скасування постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору» - задовольнити.

Визнати противною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ОСОБА_3 Оксани Володимирівни від 23.01.2020 про стягнення з Управління виконавчого збору по виконавчому провадженню № 61048986 у розмірі 18892,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду або через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення виготовлено та підписано 15 червня 2020 року.

Суддя: О.І. Горчакова