Справа № 460/2453/19
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2020-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2020 року м. Рівне №460/2453/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П. розглянувши у письмовому провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
доПриватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго"
про стягнення заборгованості по фактичних витратах на виплату та доставку пільгових пенсій, -
В С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - позивач) звернулося в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" (далі - відповідач), у якому просило стягнути заборгованість по фактичних витратах на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 30738,38 грн.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 13.11.2019 адміністративний позов залишено без розгляду, на підставі п.8 ч.1 ст.240 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2020, ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 13.11.2019 про залишення позовної заяви без розгляду у справі №460/2453/19 скасовано, а справу для продовження її розгляду направлено до суду першої інстанції.

Відтак, ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 05.02.2020, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання призначене на 27.05.2020 о 11:00, учасники справи, яких належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, не прибули. Водночас, 27.04.2020 та 27.05.2020 на адресу суду надійшли клопотання представників сторін про розгляд справи за відсутності представника управління та у письмовому провадженні.

Так, ч. 9 ст. 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтями 205, 223 КАС України, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а також враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта., то суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні, за наявними у суду матеріалами.

З огляду на це, ухвалою суду від 27.05.2020 вирішено розгляд справи №460/2453/19 провести у письмовому провадженні.

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що при інвентаризації пенсійних справ у 2016 році управлінням виявлено, що пенсіонерці ОСОБА_1 , якій призначено пільгову пенсію за уточнюючою довідкою відповідача і здійснено виплату за період з 22.05.2010 по 31.12.2013, відповідачем за цей період не відшкодовувалась. За вказаний період, позивачем донараховано відповідачу 44779,31 грн. У зв`язку з цим, позивачем 09.06.2016 листом за вих. № 3089/06 направлено на адресу відповідача (10.06.2016 вх.№3611 отримано відповідачем), розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених згідно з пунктами "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з червня 2016 року. Станом на 01.01.2017 року заборгованість по даному розрахунку становила 30738,38 грн. та на дату подачі адміністративного позову відповідачем не сплачена. З підстав наведених у позові, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

17.03.2020 відповідачем подано відзив на адміністративний позов. В обґрунтування заперечень на позовну заяву зазначив, що донарахування позивачем в 2016 році заборгованості за минулий період з 22.05.2010 по 31.12.2013, здійснено в порушення вимог законодавства чинного на час виникнення правовідносин (10.06.2016 дата отримання розрахунку). Розмір донарахованої заборгованості позивачем, належним чином не обґрунтовано та не підтверджено. Також, заявлена в позові сума заборгованості значиться в розрахунку № 3089/06 від 09.06.2016. Однак, станом на травень 2019 року, згідно із виставленого розрахунку № 5575/08 від 13.05.2019, сума заборгованості заявлена позивачем в позові, відсутня. Сума, яка зазначена у вказаному розрахунку відповідачем в повному обсязі оплачена. З підстав наведених у відзиві, відповідач просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши матеріли по справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Приватне акціонерне товариство "Рівнеобленерго" зареєстроване як юридична особа та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області.

З 22.05.2010 по 21.05.2019 колишньому працівнику товариства ОСОБА_1 було призначено пенсії на пільгових умовах згідно із ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за Списком №2.

У 2016 році управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області виявлено, що по пенсіонерці ОСОБА_1 не відшкодовано відповідачем виплати по доставці пільгової пенсії за період з 22.05.2010 по 31.12.2013.

У зв`язку з чим, відповідачу було донараховано 44779,31 грн., що стверджується розрахунком фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту другого Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за № 3089/06 від 09.06.2016 (а.с. 7), який 09.06.2016 позивачем надіслано на адресу відповідача.

Згідно актів звірки складених між сторонами щодо фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за попередні роки станом на 01.01.2017 року позивачем зазначено відповідачу заборгованість за період з 22.05.2010 по 31.12.2013 в розмірі 30738,38 грн., а згідно Акту звірки № 1 від 12.12.2018 станом на 01.11.2018 року в розмірі 30737,44 грн. (а.с. 8, 9).

Однак, суму заборгованості відповідач не визнає, у зв`язку з чим акти звірки підписав із зауваженнями (розбіжностями) стосовно суми заборгованості.

Разом з тим, як стверджується витягом із картки особового рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, оплата відповідачем станом на 12.12.2018 здійснена в повному обсязі, за виключення нарахованої суми 30738,38 грн. за попередні періоди.

Позивач стверджує, що станом на дату подачі адміністративного позову, сума фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії за період з 22.05.2010 по 31.12.2013 в розмірі 30738,38 грн., згідно розрахунку від 09.06.2016 за № 3089/06, відповідачем не відшкодована.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( далі Закону ), пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" діяв Закон України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.97 № 400/97-ВР.

Пунктом 1 статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є : суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Абзацом 4 п. 1 ст. 2 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об`єктом оподаткування є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до статті 3 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» збір на обов`язкове державне пенсійне страхування платники збору сплачують до Пенсійного фонду України у порядку, визначеному законодавством України.

Абзацом 2 пункту 1 статті 4 цього Закону встановлена ставка збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 100 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного абзацом 4 пункту 1 статті 2 цього Закону.

До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці 1 пункту 1 статті 4 , пенсії призначаються за нормами Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням вимог статті 28 Закону та зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності зазначеним Законом.

За правилами абзацу 4 підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону, підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду України плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах ( включаючи особовий склад гірничо рятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100 відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Такий порядок обчислення і сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страхувальниками та застрахованими особами до Пенсійного фонду України, а також надходження і витрачання його коштів визначено Інструкцією "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України" затвердженою Постановою Правління Пенсійного фонду України № 21-1 19.12.2003 р, яка має нормативний порядок, як така, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України за № 64/8663 від 16.01.2004р (далі-Інструкція)

Вказаною Інструкцією встановлено, що підприємства зобов`язані відшкодовувати витрати Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, що здобули стаж, який дає право на цей вид пенсії на даному підприємстві.

Пункт 6 Інструкції передбачає, що відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду України на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 розділу 15 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п. 6.4 Інструкції, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно п.6.5. Інструкції розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8 а до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

Відповідно до пункту 6.7. Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

З огляду на вищезазначене, підставою для відшкодування підприємством витрат на виплату та доставку пільгових пенсій органам Пенсійного фонду в тому числі, у разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування, є розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за відповідний період.

Разом з тим, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV та Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №21-1, які регулюють спірні правовідносини, а також іншими законодавчими актами з питань пенсійного забезпечення не передбачено права Управління Пенсійного фонду здійснювати відшкодування витрат по пільговим пенсіям за попередні періоди, за які уже були виставлені та оплачені відповідні розрахунки.

З наявних в матеріалах справи розрахунків фактичних витрати на виплату та доставку пенсії, зокрема по пенсіонеру ОСОБА_1 з вересня 2014, грудня 2014, жовтня 2015 та січня 2016 (а.с.40-43), вбачається, що вони були виставлені позивачем по червень 2016 року та оплачені відповідачем, що не заперечується позивачем та підтверджується, згідно картки особового рахунку відповідача (а.с. 176-178).

Судом встановлено, що пільгова пенсія ОСОБА_1 на дату 09.06.2016 формування пенсійним фондом розрахунку про сплату відповідачем заборгованості за період з 22.05.2010 по 31.12.2013, не була новопризначеною. Крім того, доказів того, що розмір заборгованості внесений позивачем в розрахунок від 09.06.2016 стосується прийнятого пенсійним фондом рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії, позивачем до суду не надано.

Отже, суд приходить до висновку, що у позивача були відсутні правові підстави для донарахування додаткової суми 30738,38грн. відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за попередній період, оскільки така можливість передбачена законодавством лише на поточний рік.

Разом з тим, з останнього виставленого позивачем розрахунку від 13.05.2019 № 5575/08 фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії по ОСОБА_1 , не вбачається наявність заборгованості в сумі 30738,38 грн. Крім того, сума місячного розміру зазначеного в даному розрахунку відповідачем сплачена, що підтверджується звітом по відображенню у витратах ПрАТ «Рівнеобленерго» за період травень 2019 року та платіжним дорученням № від 24.05.2019.

Так, з наявних в матеріалах справи документів, неможливо встановити та підтвердити підстави виникнення в червні 2016 року заборгованості відповідача з відшкодування Пенсійному фонду витрат на виплату та доставку пенсії пенсіонерці ОСОБА_1 у сумі 30738,38 грн. за період з 22.05.2010 по 31.12.2013, а також обґрунтованість розрахунку такої суми заборгованості позивачем та наявність її на дату звернення до суду.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що розрахунок від 09.06.2016 за № 3089/06 фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених згідно з пунктами "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з червня 2016 року стосовно заборгованості у сумі 30738,38 грн. по пенсіонерці ОСОБА_1 , є необґрунтованим.

Посилання позивача на те, що строки давності до стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується, суд вважає необґрунтованими, оскільки в даному випадку позивачем пред`явлено відповідачу не вимогу про сплату недоїмки, а розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій в частині пенсій, призначених згідно з пунктами "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з червня 2016 року .

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 14.11.2019 року у справі № 820/4637/15

При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постановах від 02 червня 2015 року у справі № 21-166а15 та від 21 вересня 2015 року у справі № 823/597/15, а також Верховного Суду, викладеної у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 812/1347/17 та від 06 березня 2018 року у справі № 812/1112/17, від 11.04.2018р. (справа №808/1672/17) суми, які підлягають сплаті страхувальниками в рахунок відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, не є страховими внесками, недоїмкою, штрафними санкціями чи пенею.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач, Головне управління Пенсійного фонду України Рівненської області, як суб`єкт владних повноважень не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, а відповідач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат у відповідності до ст.139 КАС України, відсутні

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028, ) до Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" (вул. Князя Володимира, буд.71, м. Рівне, ) про стягнення заборгованості по фактичних витратах на виплату та доставку пільгових пенсій, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 11 червня 2020 року.

Суддя Зозуля Д.П.