Справа № 415/2312/19
Суддя: Луньова Д. Ю.
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 415/2312/19
Провадження № 2-а/415/14/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Луньової Д.Ю.,

за участю: секретаря судового засідання Гавриленко В.В.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом представника позивача адвоката Циби Дмитрія Михайловича (адреса для листування: вул. Айдарська, буд. № 24А, смт. Новоайдар, Луганська область, 93500) в інтересах ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції в Луганській області рядового поліції Абакумова В`ячеслава Вікторовича (місцезнаходження: вул. Штейгерська, буд. № 8, м. Лисичанськ, Луганська область, 93100)треті особи: Управління національної поліції в Луганській області (місцезнаходження: вул. Вілєсова, буд. № 1, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93406), Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: вул. Штейгерська, буд. № 8, М. Лисичанськ, Луганська область, 93100) про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з даним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції в Луганській області рядового поліції Абакумова В.В. щодо винесення постанови серії ВР № 344033 від 05 березня 2019 року, скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ВР № 344033 від 05 березня 2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05 березня 2019 року об 01 годині 20 хвилин біля торгівельного комплексу «JAZZ» у м. Сєвєродонецьку Луганської області, рядовим поліції зупинений автомобіль NISSAN ALMERA, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 .. Поліцейський повідомив позивача про порушення останнім на перехресті вул. Федоренко та пр.. Центральний вимог дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонений». Позивач заперечував щодо порушення ним правил дорожнього руху та просив надати докази порушення, докази відповідачем надані не були. Поліцейський висунув вимогу надати поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, однак оскільки вимога була на думку позивача незаконною, він відмовився надати поліс. Інспектор відклав розгляд справи на 05 березня 2019 року на 18 годин 00 хвилин в Управлінні патрульної поліції Луганської області, де за результатами розгляду відповідач виніс постанову серії ВР № 344033 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності за власників наземних транспортних засобів» водій повинен пред`явити для перевірки поліс лише у двох випадках, жодного з яких не було. Крім того, позивач вважає, що відповідач не надав жодних доказів порушення позивачем правил дорожнього руху.

Ухвалою судді Лисичанського міського суду Луганської області Луньової Д.Ю. від 30 березня 2020 року справу прийнято до провадження та призначено судове засідання, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Копії ухвали від 30 березня 2020 року було направлено позивачу та відповідачу в порядку, передбаченому ст. 268 КАС України.

Ухвалою судді Лисичанського міського суду Луганської області Луньової Д.Ю. від 01 червня 2020 року до участі у справі залучено Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, якою роз`яснено право надіслати заперечення. Копія ухвали від 01 червня 2020 року направлена сторонам.

Раніше, 14 квітня 2020 року на адресу Лисичанського міського суду Луганської області від відповідача надійшло клопотання в якому він заперечив проти позовних вимог позивача та просив справу розглянути без його участі. Долучив до матеріалів рапорт від сектору зв`язку та телекомунікацій управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції в якому зазначено, що відеозапис події не зберігся, оскільки відповідно до наказу МВС від 18 грудня 2018 року № 1026 строк зберігання відеозаписів з портативних відео реєстраторів становить 30 діб.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином.

Пояснення від третіх осіб до суду не надходили, про дату, час та місце розгляду справи останні повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Станом на дату розгляду справи, відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подачу до суду відзиву на адміністративний позов у строки, визначені судом в ухвалі про відкриття провадження.

Оцінивши обставини, повідомлені позивачем у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Предметом судового дослідження в даному випадку є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно оскаржуваної постанови серії ВР № 344033 від 05 лютого 2019 року на водія ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП; в постанові щодо складу правопорушення зазначено наступне:

05 лютого 2019 року о 01 годині 21 хвилину на перехресті вул. Федоренко та пр. Центральний, м. Сєвєродонецьк Луганської області, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонений та не пред`явив поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 8.4 «б», 2.4 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В графі 8 "До постанови додаються" зазначено «клопотання, договір доручення, заперечення про закриття провадження».

26 листопада 2019 року через канцелярію Лисичанського міського суду Луганської області надійшов лист від начальника сектору правового забезпечення УПП в Луганській області ДПП Кондратьєва Д. відповідно до якого, згідно бази ІПНП встановлено, що постанова серії ВР № 344033 винесена 05 березня 2019 року поліцейським взводу № 1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції в Луганській області рядовим поліції Абакумовим В.В. та надано рапорт поліцейського Абакумова В.В..

Розглядаючи справу по суті, суд робить наступні висновки.

Щодо процедури: у даному випадку розгляд справи відбувся на місці зупинки транспортного засобу, протокол не складався. Такі дії відповідача не суперечать вимогам КУпАП. Повноваження відповідача позивач не оспорює.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При накладенні адміністративного стягнення посадова особа відповідно до вимог ч. 3 ст. 33, ст. 34, ст. 35 КУпАП повинна врахувати характер і тяжкість порушення, особу порушника, конкретні обставини вчинення порушення, зазначити докази на підтвердження складу правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст. 283 КУпАП, зокрема, повинна бути обґрунтованою, в ній має бути викладено обставини порушення, а також докази. У разі заперечень водія - мають містити відомості про його позицію (пояснення, заперечення, тощо).

Згідно вимог КУпАП до порядку притягнення до адміністративної відповідальності, доказування наявності підстав для притягнення до відповідальності , а також наявність події та складу адміністративного правопорушення покладається на посадову особу.

Вина позивача в порушенні пунктів 2.4, 8.4 «б» Правил дорожнього руху України повинна доводитись належними доказами, обов`язок збирання яких в адміністративному судочинстві покладається на відповідача.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Наразі, відповідачем та третіми особами не надано суду доказів, окрім рапорту з якого вбачається, що відеозапис події вчинення адміністративного правопорушення не зберігся, хоча справа неодноразово призначалась до розгляду, сторони були повідомлені належним чином і мали достатньо часу для подання суду наявних доказів, крім того відповідач не скористався правом подати суду відзив на позовну заяву.

Оскільки, відповідач і треті особи на його стороні не подали суду доказів, то суд при розгляді даного позову виходить з того, що докази події та докази порушення водієм ПДР України відсутні. Таким чином, при розгляді даного позову суд виходить з того, що посадова особа, яка притягла позивача до адміністративної відповідальності, не виконала вимоги закону щодо збирання доказів, фіксування доказами адміністративне порушення, доведення складу та події адміністративного правопорушення.

Суд також враховує, що закон встановлює принцип презумпції невинуватості особи, що притягається до відповідальності і відповідно принцип правомірності дії такої особи, поки у встановленому законом порядку не доведено його вину. Оскільки суду не надані відповідні докази, і не спростовані твердження водія, які б мали бути перевірені посадовою особою і спростовані, а також виходячи з принципу презумпції невинуватості, - суд робить висновок, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, а склад зазначеного в ній адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, не встановлений.

Крім того, з постанови вбачається, що вона винесена за вчинення одного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, однак при призначенні стягнення враховано ст. 36 КУпАП, яка визначає порядок накладення адміністративних стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень.

Таким чином, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, є протиправною. Оскільки при розгляді справи встановлено недотримання відповідачем вимог закону щодо збирання доказів і доказування події та складу адміністративного правопорушення та невірно застосовано ст. 36 КУпАП, то оскаржувана постанова судом скасовується.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАСУ, суд може прийняти рішення про скасування постанови та закриття провадження у справі, або (п. 2) - скасувати постанову та надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу.

Враховуючи конкретні обставини, проаналізувавши у сукупності всі подані докази, суд дійшов висновку, що в межах наданих доказів не доведено наявність в діях позивача події та складу адміністративного правопорушення, і що на даний час вже втрачено можливість збирання доказів, що протокол у даному випадку не складався і відповідно відсутні інші матеріали справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, яка б могла бути повернута відповідачу та/або третій особі для нового розгляду, тому оскаржувана постанова підлягає скасування з закриттям провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за даним фактом.

Разом з тим, дії відповідача з винесення оскаржуваної постанови не є протиправними та незаконними, оскільки відповідач як працівник підрозділу Національної поліції, що забезпечує безпеку дорожнього руху, уповноважений зупиняти транспортний засіб, складати протокол та виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, а тому в цій частині адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 2, 5-10, 72-77, 242-246, 257, 268-272, 286 КАС України,

В И Р І Ш И В :

Позов представника позивача адвоката Циби Дмитрія Михайловича в інтересах ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції в Луганській області рядового поліції Абакумова В`ячеслава Вікторовича треті особи: Управління національної поліції в Луганській області, Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 344033 по справі про адміністративне правопорушення від 05 березня 2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

На підставі ч. 2 ст.271КАС України копії рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до ст. 286 КАС України апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до Першого апеляційного адміністративного суду з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.Ю. Луньова