Справа № 160/137/20
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2020 року Справа № 160/137/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт-Бізнес» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліт-Бізнес» звернулося до суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області із позовними вимогами з урахуванням заяви від 03.03.2020р. про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №001191419 від 10.01.2020р.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 березня 2020 року прийнято до свого провадження вказану справу та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до пункту 3 Розділ VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній з 02.04.2020), під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки розгляду адміністративної справи продовжуються на строк дії такого карантину.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 20.02.2020р., Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліт-Бізнес» зареєстроване 20.02.2020р.
Згідно висновків вказаного Акта, перевіркою ТОВ «Еліт-Бізнес» встановлено порушення: п.270.1 ст.270, пп.288.1, 288.5 ст.288 Податкового кодексу України, чим занижено податкове зобов`язання з орендної плати за землю на суму 4616096,99грн.
У вказаному Акті перевірки зазначено, відповідно наданих до перевірки, договорів оренди земельних ділянок та додаткових угод до них встановлено наступне: - договір оренди земельної ділянками від 24.10.2016р. № 2016458, площа 3,4000, цільове призначення - для будівництва тепличного комплексу; - договір оренди земельної ділянками від 15.10.2009р. № б/н (додаткова угода від 13.04.2016, додаткова угода від 18.01.2017), площа 2,1903, цільове призначення - для будівництва тепличного комплексу; - договір оренди земельної ділянками від 09.09.2005р. № 2015475, площа 1,1361, цільове призначення - для розміщення оптово-ринкового комплексу. Розмір орендної плати за договорами: «...Річна орендна плата з 1 січня 2016 року вноситься «Орендарем» виключно у грошовій формі незалежно від результатів діяльності «Орендаря» відповідно до Податкового кодексу України у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки на підставі витягу з технічної документації (або довідки) про нормативну грошову оцінку земельної ділянки...».
Також, в процесі розгляду скарги, Державною податковою службою України видано наказ від 20.11.2019 року №169 «Про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Еліт-Бізнес», Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, відповідно до пп.78.1.5 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України.
Так, у висновках вказаного Акта зазначено про порушення позивачем пунктів 288.1, 288.5 статті 288, пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України, чим занижено податкове зобов`язання з орендної плати за землю на суму 622 252,88 грн.
До податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області №001191419 від 10.01.2020 року додано розрахунок грошового (податкового) зобов`язання на суму 777 816,10 грн., в т.ч. 622 252,88 грн. основний платіж, 155 563,22 грн. штрафна санкція.
Також судом досліджені надані позивачем квитанції та платіжні доручення у кількості 32шт. за період лютий 2016р. - січень 2017р. із призначенням платежу: орендна плата за землю на загальну суму 1415900,00грн.
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад (пункт 8.3 статті 8 Податкового кодексу).
У відповідності до п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.
Підпунктом 12.4.3 п. 12.4 ст. 12 Податкового кодексу України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо податків та зборів належать: до початку наступного бюджетного періоду прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов`язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду.
Нормативна грошова оцінка земельних ділянок - це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (пп. 14.1.125 п. 14.1 ст. 14 ПК України).
Згідно пп. 14.1.136 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України, орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Відповідно пп. 14.1.147 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України, плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Згідно ст.270 Податкового кодексу України, об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.
Базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; (пл.271.1.1 п.271.1 ст.271 ПК України).
Відповідно до приписів пп.288.2, 288.4, 288.5 ст.288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території.
В силу ст.289 ПК України управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.
Пунктом «в» частини 1 статті 96 Земельного кодексу України передбачено, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Статтею 206 Земельного кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Частиною 1 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.
Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (ст. 1 Закону України «Про оренду землі»).
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (ч.ч. 1-3 ст. 21 Закону України «Про оренду землі»).
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У відповідності до вимог ст.5 Закону України «Про оцінку земель» грошова оцінка земельних ділянок залежно від призначення та порядку проведення може бути нормативною і експертною.
Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується, зокрема: для визначення розміру земельного податку; орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності - ст. 13 Закону України «Про оцінку земель».
У відповідності до ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Пунктом 24 ч. 1 ст. 26 цього Закону встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України.
Криворізькою міською радою прийняте рішення від 24.06.2015 №3727 «Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати та пільг зі сплати за землю на території міста Кривого Рогу» та установлено, зокрема, ставки земельного податку на території міста Кривого Рогу та розмір орендної плати за землю на 2016 рік.
У п.1.1 Рішення зазначено: «...Установити на території міста Кривого Рогу ставки земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено та правовстановлюючі документи на які оформлено, у розмірі 1 % від їх нормативної грошової оцінки...».
Крім того, п.6 Рішення введено понижувальний коефіцієнт, а саме: «...Вважати за необхідне при розрахунку ставок земельного податку та розміру орендної плати за користування земельними ділянками ввести понижувальний коефіцієнт до вартості земельних ділянок, визначеної відповідно до витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земель міста, у розмірі 0,30 (з урахуванням коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель: станом на 01.01.2014 у розмірі 1,000; на 01.01.2015- 1,249).
З урахуванням вимог Податкового кодексу України, статті 25 розділу І та статті 4 розділу II Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році», статті 120 розділу І та статті 3 розділу II Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні»; керуючись Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» Криворізькою міської радою внесено зміни до рішення міської ради від 24.06.2015 №3727 «Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати та пільг зі сплати за землю на території міста Кривого Рогу» та установлено, зокрема, ставки земельного податку на території міста та розмір орендної плати за землю в 2017 році з 31.03.2017. Рішення набрало чинності з 31.03.2017.
Відповідно до п.2.1 Рішення: «...Ставки земельного податку на території міста складають за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено та правовстановлюючі документи на які оформлено, у розмірі 0,3 % від їх нормативної грошової оцінки ...».
Водночас, рішенням Криворізької міської ради від 29.03.2017 №1522 «Про внесення змін до рішення міської ради від 24.06.2015 №3727 «Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати та пільг зі сплати за землю на території міста Кривого Рогу» на 2017 рік» виключено п.6 рішення від 24.06.2015 №3727 «Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати та пільг зі сплати за землю на території міста Кривого Рогу» про введення понижувального коефіцієнту при обчисленні орендної плати за землю.
Податкові зобов`язання з орендної плати за землю ТОВ «Еліт-Бізнес» за вищевказаними земельними ділянками по Металургійному району м. Кривого Рогу в 2017 році нараховано з урахуванням понижувального коефіцієнту 0,3, що суперечить рішенню Криворізької міської ради № 1522 від 29.03.2017 «Про внесення змін до рішення міської ради від 24.06.2015 №3727 «Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати та пільг зі сплати за землю на території міста Кривого Рогу» на 2017 рік» де вищевказаний пункт виключено.
Статтею 20 Закону України «Про оцінку земель» визначено, що за результатами нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація.
Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015р. №5 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, зокрема, утворено Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.
Відповідно до п.1 Положення Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 17.11.2016р. № 308, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.
За п.п.4 п.4 вказаного Положення, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області відповідно до покладених на нього завдань надає адміністративні послуги згідно із законом у відповідній сфері.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що саме на Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області покладені обов`язки щодо видачі витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок на основі затвердженої рішенням органу місцевого самоврядування технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок.
Суд не приймає до уваги посилання позивача про те, що Управлінням Держгеокадастру неправомірно застосовано коефіцієнти за 2014 рік - 1,249; 2015 рік - 1,433 до введеної з 01.01.2016р. нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу, виходячи з наступного.
Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, яка є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, на виконання пункту 289.3 статті 289 ПК України, на своєму офіційному сайті публікує коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель за попередні роки, згідно яких для земель несільськогосподарського призначення вони становлять: 1996 рік - 1,703, 1997 рік - 1,059, 1998 рік - 1,006, 1999 рік - 1,127, 2000 рік -1,182, 2001 рік - 1,02, 2005 рік - 1,035, 2007 рік - 1,028, 2008 рік - 1,152, 2009 рік - 1,059. 2010 рік - 1,0, 2011 рік - 1,0, 2012 рік - 1,0, 2013 рік - 1,0, 2014 рік - 1,249, 2015 рік - 1,433 2016 рік - 1,06, 2017 рік-1,0.
Згідно даних Держгеокадастру значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель несільськогосподарського призначення за 2016 рік становить 1,06, за 2017 рік - 1,0. Для земель сільськогосподарського призначення за 2016, 2017 роки -1,0.
ТОВ «Еліт-Бізнес» надано до перевірки витяги з технічної документації про НГО земельної ділянки від 13.01.2016 та від 14.01.2016, відповідно до яких нормативна грошова оцінка земельних ділянок під забудовою за 1 кв.м. вказана з урахуванням коефіцієнтів індексації.
Таким чином, суд звертає увагу, що під час проведення перевірки та визначення податкового зобов`язання позивачу було використано інформацію від компетентного органу державної влади - Держгеокадастру.
Оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено на підставі чинних Витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки сформованих і затверджених відділом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.
При цьому, відповідальність за правильність визначення показників (в тому числі і коефіцієнта функціонального використання Кф) при формуванні Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та обчисленні нормативної грошової оцінки земельної ділянки на підставі цих показників, покладається на орган, що його формує (в розрізі спірних відносин - Головне управління Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області).
Заявляючи позовні вимоги, позивач фактично просить суд надати правову оцінку затвердженим відділом у Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області Витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, які стали підставою для винесення податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до підпункту 19 пункту 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України індивідуальний акті - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
З аналізу наведеної норми, вбачається, що Витяги із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки має ознаки індивідуального акту та породжує правові наслідки для позивача, а тому надання правової оцінки щодо правомірності внесення певних відомостей при прийняття Витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, повинно бути окремим предметом судового спору та не може вирішуватись судом у межах заявлених вимог у цій справі.
Враховуючи вищезазначене, суд погоджується із доводами відповідача про порушення ТОВ «Еліт-Бізнес» вимог пунктів 288.1, 288.5 статті 288, пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України, а саме:
- занижено податкові зобов`язання з орендної плати за землю за 2016 рік за місцезнаходженням об`єктів (земельних ділянок) оподаткування по Металургійному (Дзержинському) району у зв`язку з неправильним визначенням нормативних грошових оцінок земельних ділянок (без кумулятивного використання в 2016 році коефіцієнтів індексації за 2014 рік - 1,249, 2015 рік - 1,433), в результаті донараховано (збільшено) грошове зобов`язання з орендної плати за землю на загальну суму 622 252,88грн.
Суд також не приймає до уваги посилання позивача про порушення строків винесення податкового повідомлення-рішення №001191419 від 10.01.2020р., виходячи з наступного.
Згідно п.287.10 ст.287 ПКУ податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.
Так, згідно з пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.
Як зазначено у пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
З урахуванням викладеного, доводи позовної заяви є необґрунтованими, та не підтверджені належними доказами.
Враховуючи, що наведені норми ст.ст.54, 102 Податкового кодексу України були чинними у 2014, 2015, 2016, 2017 роках, тому відповідач міг нарахувати податкові зобов`язання за спірний період з орендної плати за землю.
Разом із тим, законодавець у п.287.10 ст.287 Податкового кодексу України запровадив спеціальне правило, за яким податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.
Таким чином, доводи позивача про закінчення визначеного ст.287 Податкового кодексу України строку прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, як підстава для його скасування є помилковими, оскільки законом прямо передбачено інший строк, протягом якого контролюючі органи мають повноваження на визначення платнику податків податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме: протягом 1095 днів від 30 червня року, наступного за тим, стосовно якого обчислюється податок.
Частина 2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Детальний аналіз сукупності всіх наданих до суду документів, які наявні в матеріалах справи ставить під сумнів доводи позивача, які покладені в основу щодо протиправності сформованого контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 10.01.2020р. №001191419, та дозволяє суду прийти до висновку про відсутність з боку позивача обґрунтування належними доказами в розумінні ст. ст. 73, 74 КАС України незаконного та необґрунтованого характеру оскаржуваних рішень.
Враховуючи вищевикладене суд вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, правомірність своїх дій ним доведена.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку в необхідності відмови в задоволенні поданого адміністративного позову.
Керуючись ст.ст. 241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова