Справа № 200/2127/20-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2020-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2020 р. Справа№200/2127/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича при секретарі судового засідання Оганянц О.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області (84391, м. Краматорськ, вул. Магістральна, буд. 20) відповідач 1

та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3) відповідач 2

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідачів - ОСОБА_2 .

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області (далі в тексті рішення - відповідач 1) та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі в тексті рішення - відповідач 2).

У відповідності до адміністративного позову, позивач просила суд: 1) визнати дії батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України по ненаданню ОСОБА_1 відпустки в 2020 році за її бажанням в зручний для неї час, протиправними; 2) зобов`язати батальйон патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та Департамент патрульної поліції Національної поліції України надавати в 2020 році ОСОБА_1 щорічну відпустку за її бажанням в зручний для неї час; 3) стягнути з батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України судовий збір за подання адміністративного позову в розмірі 840,80 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що рапортом від 02 грудня 2019 року на ім`я командира батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ просила внести відпустку позивача до графіку відпусток на 2020 рік як одинокій матері та як жінці, яка працює і має двох дітей віком до 15 років.

Відповідач 1 надав відповідь позивачу, яку остання отримала 13.12.2019 року, та якою позивачу було відмовлено. Позивач звернулась із рапортом на ім`я начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 27 січня 2020 року, яким просила внести зміни до графіку відпусток на 2020 рік.

Листом від 07 лютого 2020 року за вих. № 2377/41/4/03-2020 Департамент патрульної поліції Національної поліції України повідомив, що зазначений рапорт надіслано для розгляду за основним місцем служби та листом від 19 лютого 2020 року за вих. № 1421/41/37/1/01-2020 батальйон патрульної поліції у містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України відмовив позивачу в наданні відпустки за її бажанням в зручний для неї час.

Позивач вважає такі дії протиправними та просить поновити її порушене право.

Ухвалою від 02 березня 2020 року суд відкрив провадження у справі, призначивши до розгляду на 30 березня 2020 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

26 березня 2020 року від представника відповідачів до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він просив залишити позовну заяву без задоволення з підстав, викладених у відзиві.

30 березня 2020 року до суду через систему «Електронний суд» до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою від 30 березня 2020 року за клопотанням відповідача у зв`язку з введенням карантинних заходів Указом Президента України від 13.03.2020 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, суд відклав розгляд справи та призначив судове засідання на 27 квітня 2020 року.

03 квітня 2020 року від представника відповідачів надійшов і ще один відзив на позовну заяву, де відповідачем 1 надано додаткові документи, витребувані за вимогою суду.

Ухвалою від 27 квітня 2020 року судом відкладено розгляд справи до 12 травня 2020 року у зв`язку з продовженням карантинних заходів. 12 травня 2020 року розгляд справи відкладено до 18 травня 2020 року.

18 травня 2020 року від сторін через канцелярію суду надійшли клопотання про виклик свідків у справі, які були розглянуті під час проведення судового засідання та задоволені , у судовому засіданні оголошено перерву до 25 травня 2020 року.

25 травня 2020 року у судовому засіданні допитані всі свідки, які з`явились до судового засідання та у судовому засіданні оголошена перерва до 01.06.2020 року.

У судовому засіданні, яке відбулось 01.06.2020 року оголошена перерва до 10 червня 2020 року.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення сторін, свідків надавши свідчення під час розгляду справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , є поліцейським та проходить службу на посаді старшого інспектора відділення безпеки дорожнього руху батальйону патрульної поліції у містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Позивач є матір`ю неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями Свідоцтв про народження: Серія НОМЕР_1 від 10.12.2008 року, Серія 1-НО № 594806 від 25.04.2014 року відповідно.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27. 08.2018 року по справі № 243/5850/18 заява ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , заінтересована особа: Слов`янський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про розірвання шлюбу задовольнена. ОСОБА_6 укладений між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 26 квітня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області за актовим записом № 124 розірваний. Після розірвання шлюбу прізвище заявниці « ОСОБА_7 » залишено без змін.

У відповідності до Наказу відповідача 2 від 31.07.2019 року № 1313 «Про складання графіка відпусток та впорядкування деяких інших питань, пов`язаних з наданням відпусток» (надалі в тесті Рішення - Наказ) було встановлено наступне: керівникам територіальних (відокремлених) підрозділів:

1) Забезпечувати надання відпусток черговістю, тривалістю та в термін визначені графіком відпусток (п.1);

2) Щорічно до 20 грудня (керівникам територіальних (відокремлених) підрозділів ДПП) складати, узгоджувати та затверджувати графік відпусток на наступний календарний рік (додаток 1 до наказу ДПП від 12.10.2018 № 4632). До 25 грудня копію затвердженого графіка надсилати до управління кадрового забезпечення ДПП (п.2);

3) Керівникам структурних підрозділів апарату ДПП щорічно складати та до 20 грудня надсилати узгоджений графік відпусток на наступний календарний рік (додаток 1.1 до наказу ДПП від 12.10.2018 № 46 до управління кадрового забезпечення ДПП для подальшого затвердження керівництвом ДПП. Дозволяється складати графік відпусток по кожному окремому підрозділу (відділу, сектору тощо) у межах одного структурного підрозділу апарату ДПП (п.3).

Крім того, у відповідності до п. 4.3 зазначеного Наказу було передбачено, що працівників, які на законних підставах мають право обирати проведення щорічної відпустки в зручний для них час, включати до графіку з урахуванням особливих побажань на підставі заздалегідь поданого рапорту (заяви).

Пунктом 4.4 Наказу було встановлено: «Забезпечувати рівномірний розподіл за планових відпусток протягом усього календарного року з розрахунку щомісячного перебування працівників у відпустках у межах від 6 до 12 відсотків. Керівникам структурних підрозділів апарату ДПП дозволяється самостійно визначатися з кількістю працівників, які щомісячно перебуватимуть у відпустці, але з таким розрахунком, щоб покладені на підрозділ функції і завдання виконувалися беззаперечно та у повному обсязі».

Із наказом від 31.07.2019 року № 1313 «Про складання графіка відпусток та впорядкування деяких інших питань, пов`язаних з наданням відпусток» ОСОБА_1 була ознайомлена 19 серпня 2019 року, що підтверджується її особистим підписом у відомості ознайомлення.

Із 07 жовтня 2019 року по 29 листопада 2019 року включно позивач знаходилась на лікарняному, що підтверджується копіями Довідок про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця, Національної гвардії України від 15.10.2019 року № б/н, від 16.10.2019 року № 897.

Належних доказів надання рапорту про надання відпусток на 2020 рік у вищезазначений період до відділення кадрового забезпечення відповідача 1 сторонами не надано.

30.10.2019 безпосереднім керівником позивача, Буняком І ОСОБА_10 , було подано рапорт від 29.10.2019 року на ім`я командира батальйону, в якому було зазначено, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 не подала йому жодних побажань на проведення щорічної та додаткової відпусток у 2020 році. На підставі поданого рапорту, ОСОБА_1 було включено у графік відпусток на 2020 рік на розсуд ОСОБА_11 , з урахуванням пункту 4.2 та 4.4 від 31.07.2019 року № 1313 «Про складання графіка відпусток та впорядкування деяких інших питань, пов`язаних з наданням відпусток».

29 листопада 2019 року командиром відповідача капітаном поліції ОСОБА_12 був затверджений графік працівників батальну патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ на 2020 рік, відповідно до якого був встановлений графік відпусток позивача червень 2020 щорічна основна -15 днів, додаткова на дітей жовтень 2020 17 днів, щорічна основна грудень 2020 -15 днів.

Позивач звернулась із двома Рапортами від 02 грудня 2019 року на ім`я командира батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ відповідно до яких:

1) зазначила, що з 07.10.2019 по 20.11.2019 року знаходилась на лікарняному та не мала можливості надати свої пропозиції щодо відпустки, що є порушенням її прав та наказу № 1313 від 31.07.2019 року (п.4.2, п.4.4);

2) просила передбачити її відпустку до графіку відпусток на 2020 рік як одинокій матері та як жінці, яка працює і має двох дітей віком до 15 років, що посвідчується копіями Свідоцтв про народження дітей та рішенням місцевого суду про розірвання шлюбу.

Відповідач 1 розглянув зазначений Рапорт та надав відповідь 13.12.2019 року за номером №9308Вн/41/37/1/03-2020.

У відповідності до вищезазначеної відповіді, яка була підписана в.о. командира батальйону Малоок В. було зазначено, що позивач своєчасно ознайомлена із наказом № 1313 від 31.07.2019 року,з моменту ознайомлення з вищезазначеним наказом до початку лікарняного,а також протягом усього періоду лікування аж до самого затвердження графіку на 2020 рік, позивач не подала у відділення кадрового забезпечення жодного рапорту. Також позивач проігнорувала спроби її безпосереднього керівника Буняка І.В. включити позивача до графіка відпусток, відповідно до її побажань.

Позивачем на ім`я начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, було подано рапорт від 27 січня 2020 року, яким вона просила внести зміни до графіку відпусток на 2020 рік. При цьому позивач змінила дати та кількість днів відпустки.

Листом від 07 лютого 2020 року за вих. № 2377/41/4/03-2020, відповідач 2 - Департамент патрульної поліції Національної поліції України повідомив позивача, що зазначений рапорт надіслано для розгляду за основним місцем служби.

Відповідач 1 листом від 19 лютого 2020 року за вих. № 1421/41/37/1/01-2020 відмовив позивачу в наданні відпустки за її бажанням в зручний для неї час, зазначивши, що частина переодів, визначених позивачем для відпустки співпадає із затвердженим графіком відпусток, однак, відносно інших періодів графік відпусток на 2020 рік був узгоджений із іншими працівниками відділення, з урахуванням п. 4.2 Наказу № 1313.

Не погодившись із вищезазначеними документами та діями відповідачів позивач звернулась до суду адміністративним позовом.

У судове засідання, яке відбулось 25.05.2020 року з`явились свідки: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 .

Як зазначив свідок ОСОБА_13 , позивач, яка знаходилась на лікарняному восени 2019 року (приблизно листопад 2019) попросила забрати та передати ОСОБА_14 рапорт, який він не читав, що він і зробив

ОСОБА_16 , ОСОБА_14 показала, що отримала від свідка ОСОБА_13 копію рапорту позивача восени (приблизно жовтень 2019 року), який вона намагалась надати безпосередньому керівнику позивача ОСОБА_11 , як посадовій особі, що ставить свою резолюцію, однак він зазначений документ оглянув, зазначивши, що вже запізно для такого рапорту, оскільки графік відпусток затверджений, позивачу потрібно звертатись безпосередньо із рапортом до командиру батальйону та направив свідка до відділення кадрового забезпечення відповідача 1. При цьому свідок зазначила, що їй не відомо, чи прочитав ОСОБА_17 цей рапорт або ні.

Представником відповідача 1 на вимогу суду через канцелярію суду, начальником відділення кадрового забезпечення відповідача 1 було надано пояснення, згідно до якого зазначалось, що до 06.12.2019 року жодного рапорту стосовно відпусток у 2020 році, окрім рапорту, позивача від 02.12.2019 року, який надійшов до відповідача 1 06.12.2019 року, не надходило.

Свідок, ОСОБА_11 , який є безпосереднім керівником позивача, надав суду свідчення, відповідно до яких зазначив, що у серпні 2019 року всіх працівників та позивача було ознайомлено із Наказом № 1313, 08-09жовтня 2019 року свідком у телеграм чаті надана пропозиція щодо визначення відпусток із врахуванням інтересів кожного співробітника, жодного рапорту від позивача до нього безпосередньо або з резолюцією від керівника підрозділу не надходило. Тому він рапортом самостійно за узгодженням зі своїм безпосереднім керівником визначив дати відпусток позивача.

Свідок, ОСОБА_15 , надав свідчення, відповідно до яких зазначив як складаються та затверджується графіки відпусток, ОСОБА_17 звернувся з проблемою, що позивач не дає своїх пропозицій, тому останній вимушений звернутись із рапортом і графік відпусток на 2020 рік, був затверджений та направлений до ДПП. Будь яких рапортів до затвердження графіка відпусток на 2020 рік (29.11.2019 року) від позивача свідок не отримував, крім рапорту ОСОБА_11 .

Оцінюючи показання свідків, в частині передання та/або отримання рапорту позивача, складеного під час знаходження позивача на лікарняному, суд не приймає їх до уваги з огляду на їх суперечливий характер.

У відповідності до ч.2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст.47 КАС України встановлені процесуальні права та обов`язки сторін, якою визначено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Від позивача до суду не надійшло заяви про зміну предмету або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог.

Тому суд розглянув зазначену справу у відповідності до позовної заяви та підстав, які були викладені позивачем на обґрунтування його позову, а саме відносно рапорту позивача від 02.12.2019 року.

Суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню із наступних підстав.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі в тексті рішення - Закон №580).

Згідно зі ст. 3 вищезазначено Закону № 580, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 92 ЗУ «Про Національну поліцію», поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Згідно ч. ч. 2, 7 ст. 93 ЗУ «Про Національну поліцію», тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. Чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року.

Статтею 92 Закону № 580-VIII встановлено, що поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи встановлює Закон України "Про відпустки".

Частинами десятою, одинадцятою статті 10 Закону № 504/96-ВР передбачено, що черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості для їх відпочинку.

Підпунктами 4 та 5 пункту 13 ст. 10 ЗУ «Про відпустки», передбачено, що щорічні відпустки за бажанням працівника в зручний для нього час надаються жінкам, які мають двох і більше дітей віком до 15 років або дитину з інвалідністю; одинокій матері (батьку), які виховують дитину без батька (матері).

В обґрунтування своїх заперечень відповідачі зазначають, що при наданні відпустки повинно забезпечено рівномірний розподіл за планових відпусток протягом усього календарного року з розрахунку щомісячного перебування працівників у відпустках у межах від 6 до 12 відсотків. Керівникам структурних підрозділів апарату ДПП дозволяється самостійно визначатися з кількістю працівників, які щомісячно перебуватимуть у відпустці, але з таким розрахунком, щоб покладені на підрозділ функції і завдання виконувалися беззаперечно та у повному обсязі (п. 4.4 Наказу № 1313).

Суд звертає увагу сторін на ту обставину, що право позивача, яка має двох неповнолітніх дітей до 15 років та яка є матір`ю одиначкою, передбачено актом вищої юридичної сили - законом, а не локальним підзаконним нормативним актом, яким встановлено порядок реалізації норми закону «»Про національну поліцію», а саме встановлення механізму затвердження графіку відпусток та їх надання працівникам патрульної поліції.

Зазначений порядок не може суперечити нормам закону.

Враховуючи ту обставину, що позивач під час формування та затвердження графіку відпусток знаходилась на лікарняному, а у відповідності до Наказу № 1313 був визначений кінцевий строк складання, узгодження та затвердження графіку відпусток на наступний рік до 20 грудня 2019 року, а рапорт отриманий відповідачем 06 грудня 2019 року то відповідач 1 був зобов`язаний розглянути рапорт позивача від 02.12.2019 року.

Зазначений обов`язок витікає також із п. 4.3 вищезазначеного Наказу.

Пунктом 4.7 Наказу встановлено, що зміни до графіка відпусток уносити лише у випадку обґрунтованої потреби з чітким дотриманням вимог цього Наказу. Дозволяється вносити зміни до графіка шляхом взаємозаміни між поліцейськими на підставі поданого рапорту з відміткою іншого поліцейського про його згоду.

Обґрунтованою потребою є дотримання приписів Закону України «Про відпустки», а узгодження взаємозаміни не відповідає вимогам пп. 4,5 п.13 ст. 10 вищезазначеного Закону.

З огляду на викладене суд вважає з метою повного захисту порушеного права позивача на відпустку у зручний для неї час вийти за межі позовних вимог та визнати неправомірними дії Батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області по не наданню відпустки в 2020 році за бажанням ОСОБА_1 в зручний для неї час, шляхом не внесення змін до графіку відпусток працівників батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області, затвердженого 29 листопада 2019 року командиром батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області.

Дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Дискреційним є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

Натомість, у цій справі повноваження відповідача 1 є дискреційними, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій - розглянути заяву позивача у встановленому законом порядку, а за умови відповідності заяви та доданих до неї документів вимогам законодавства - прийняти рішення.

Тобто, за законом у цього органу є вибір між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження є дискреційними.

Суд зазначає, що такий спосіб захисту, як зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

При цьому, адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій.

З урахуванням власних дискреційних функцій командування батальйону патрульної поліції при складанні, узгодженні та затвердженні графіку відпусток на наступний рік суд вважає за доцільне зобов`язати керівництво батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 02.12.2019 року із врахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні та Наказу Департаменту Патрульної Поліції Національної поліції України від 31.07.2019 року № 1313.

Відносно позовних вимог щодо Відповідача 2 суд вважає, що у задоволенні позовних вимог позивача повинно бути відмовлено, оскільки Департаментом не порушеного право позивача, враховуючи ту обставину що складання, узгодження та затвердження графіку відпусток на наступний рік у відповідності до Наказу № 1313 віднесено до компетенції керівництва територіального підрозділу ДПП.

Щодо рапорту позивача від 27 січня 2020 року, направленого позивачем на адресу відповідача 2 та повернутого останнім для вирішення позивачем 1, то суд зазначає, що рапорт поданий у 2020 році, а право позивача було порушено у грудні 2019 році, коли складався, узгоджувався та затверджувався графіку відпусток на наступний рік, а саме на 2020 рік.

Крім того, суд звертає увагу сторін, що відповідно до рапорту від 27 січня 2020 року позивач просила надати їй відпустку в певні дати, а не внести зміни до Наказу відповідача 1, затвердженого 29.11.2019 року.

З огляду на вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Враховуючи ту обставину, що спір виник внаслідок не правомірних дій відповідача 1, суд вважає за доцільне покласти судові витрати зі сплати судового збору, сплачені позивачем у сумі 840,80 грн. на відповідача 1.

Керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дії батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України по не наданню відпустки в 2020 році за її бажанням в зручний для неї час, протиправними; зобов`язати батальйон патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України надавати в 2020 році ОСОБА_1 щорічну відпустку за її бажанням в зручний для неї час - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області по ненаданню відпустки в 2020 році за бажанням ОСОБА_1 в зручний для неї час, шляхом не внесення змін до графіку відпусток працівників батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області, затвердженого 29 листопада 2019 року командиром батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області .

Зобов`язати керівництво батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області (84391, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Магістральна, буд.20) повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) від 02.12.2019 року із врахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні та Наказу Департаменту Патрульної Поліції Національної поліції України від 31.07.2019 року № 1313.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань, визначених на утримання батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області (84391, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Магістральна, буд.20) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

В іншій частині позову - відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення складені та підписані у нарадчій кімнаті 10 червня 2020 року.

Повний текст рішення складено та підписано 15 червня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Роз`яснити сторонам, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 Кодексу адміністративного судочинства України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко