Справа № 466/645/20
Суддя: Луців-Шумська Н. Л.
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/645/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2020 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої - судді Луців - Шумської Н.Л.

секретар Балковий Н.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління безпеки міста Львівської міської ради (м. Львів, вул.Зелена, 9), інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Порядіна Антона Юрійовича (м.Львів, вул.Зелена, 9) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом, в якому, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить скасувати постанову інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Порядіна А.Ю. ЛВ14-2292 від 27.12.2019 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення її до адміністративної відповідальності, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Свої вимоги мотивує тим, що інспектором з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Порядіним А.Ю. складено постанову ЛВ14-2292 від 27.12.2019 року по справі про адміністративне правопорушення, притягнуто її до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за порушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП: «водій здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив п.8.4в і п.33.3.34 ПДР України». Дану постанову вважає незаконною та необґрунтованою, винесену з порушенням норм чинного законодавства, оскільки інспектор притягнув її до відповідальності за відсутності доказів її вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення з порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Позивач зазначає, що оскаржувану постанову ЛВ14-2292 від 27.12.2019 отримала на поштовому відділенні 21.01.2020 року, про що свідчить довідка від 22.01.2020 року. Про сам факт порушення та про наявність Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності ЛВ №14-2292 від 27.12.2019 року дізналася від своєї подруги ОСОБА_2 , яка 27.12.2019 року керувала належним позивачу транспортним засобом Citroen C1 SX, д.н.з. НОМЕР_1 та здійснила паркування, стосовно якого було виписане вказане вище повідомлення. Її заява з поясненнями щодо адміністративної справи та того факту, що за кермом була не власник ОСОБА_1 , а саме ОСОБА_2 були зареєстрована в ЦНАП Шевченківського району 03.01.2020 року за № 3-У-340-Ш-0003, однак жодної реакції на заяву не отримала. ОСОБА_2 неодноразово відмовилася сплачувати штраф, аргументуючи це тим, що вона не порушувала ПДР, бо там була розмітка синього кольору, що відповідно до пункту 34.1. ПДР України позначає майданчики для паркування, відведені на проїзній частині. Також ОСОБА_2 повідомила, що в той час, коли вона перетинала перехрестя вулиці Гнатюка-Наливайка, де, встановлений знак 3.34, там була припаркована вантажівка, яка загороджувала даний знак. Невидимість знаку 3.34 та синя розмітка 1.1. дозволила їй припаркуватися на вулиці Гнатюка, 16 не порушуючи правила ПДР. На підтвердження наведеного вище долучила переписку між нею та ОСОБА_2 з приводу даного паркування.

Виходячи з вищенаведеного, вважає, що жодних доказів на підтвердження порушення нею ПДР та вчинення саме нею адміністративного правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАп відповідач не надав. За вказаних обставин вважає постанову незаконною, просить її скасувати.

18.02.2020 року відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що на транспортному засобі Citroen C1 SX, д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстровано за позивачем, було здійснено зупинку в зоні дії знаку 3.34 "Зупинку заборонено'', що не відповідає вимогам п.8.4в і п. 3.34 розділу 33 ПДР, чим було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Відповідач ствердив, що водій транспортного засобу знала про встановлення знаку, проте вирішила, що залишки розмітки та загородження його вантажівкою дають їй право відступити від вимог дорожнього знаку. Ствердив, що знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою відповідно до п. 8.2 ПДР. Крім того, вважає, що підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності немає.

10.03.2020 року представником позивача подано відповідь на відзив. Вважає, що аргументи, наведені у відзиві на позов, носять загальних характер та складають собою перелік норм законодавчих актів, без відношення до випадку, що мав місце 27.12.2019 року.

В судовому засіданні 22.05.2020р. позивачка та її представник надали суду пояснення, в яких підтвердили наведені у позові обставини, просили задовольнити позовні вимоги. В судове засідання 26.05.2020р. вони не з`явилися, подали на адресу суду заяви, в яких просили завершувати розгляд справи у їх відсутності, позов задовольнити.

В судовому засіданні 22.05.2020р. був допитаний свідок ОСОБА_3 .

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 18.02.2020 року подав відзив на позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно постанови ЛВ14-2292 від 27.12.2019 року: «27.12.2019р. о 10 год. 53 хв. по вул. Гнатюка, 16 у м. Львові, водій транспортного засобу Citroen C1 SX, д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив п.8.4в і п.33.3.34 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255грн.».

Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Суд вважає, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами вчинення саме ОСОБА_1 порушення ПДР та не доведено, що позивач є суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення.

Пункт 2.2. ПДР України зазначає, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб

Відтак, передача керування транспортного засобу ОСОБА_2 є законною.

Факт того, що автомобіль був припаркований саме ОСОБА_2 , крім пояснень позивачки, стверджується також показами свідка ОСОБА_4 , якому ОСОБА_2 віддала ключі від автомобіля для передачі власнику - ОСОБА_1 . Свідок пояснив, що того дня, 27.12.2020 року ОСОБА_1 поспішала на судове засідання в Шевченківський районний суд м.Львова з розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП відносно ОСОБА_5 , де вона була заявником та у зв`язку із цим попросила подругу ОСОБА_2 припаркувати її автомобіль, а ключі передати йому, ОСОБА_4 .

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61 Конституції), обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62 Конституції), конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. За відсутності в статтях Особливої частини КУпАП, які визначають склад адміністративних правопорушень, вказівки на те, що суб`єктами цих правопорушень є власники (співвласники) транспортних засобів, ці суб`єкти можуть притягатися до адміністративної відповідальності виключно за наявності в їхніх діях складу певного адміністративного порушення, інше створює правову невизначеність у встановленні суб`єкта, що притягається до відповідальності в цій сфері.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

З наведених обставин суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, не доведена, прийняте рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності не є обґрунтованим, за відсутності достатніх даних про вчинення правопорушення, відповідно постанова інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Порядіна А.Ю. ЛВ14-2292 від 27.12.2019 року підлягає скасуванню.

Щодо витрат позивача в сумі 52,50грн. на роздрукування документів та зняття ксерокопій документів згідно товарного чеку від 26.01.2020р., то такі відшкодуванню не підлягають, оскільки не вважаються судовими витратами в розумінні ст.132 КАС України.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.2,9,72,76,77,79,229,242,243,245,246,259,286 КАС України, ст.ст.221, 247,287,288, 289,293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Порядіна А.Ю. ЛВ14-2292 від 27.12.2019 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01.06.2020 року.

Суддя Н. Л. Луців-Шумська