Справа № 520/10405/19
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 р.Справа № 520/10405/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Сіренко О.І. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄФГ ТРЕЙДИНГ" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 22.01.20 року по справі № 520/10405/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄФГ ТРЕЙДИНГ"

до Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄФГ ТРЕЙДИНГ", звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області, в якому просив суд:

- визнати податкове повідомлення-рішення від 16.09.2019 № ГУ ДПС у Закарпатській області про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄФГ ТРЕЙДИНГ» штрафних (фінансових) санкцій в сумі 250000 грн. протиправним та скасувати його;

- податкове повідомлення-рішення від 16.09.2019 № ГУ ДПС у Закарпатській області про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄФГ ТРЕЙДИНГ» штрафних (фінансових) санкцій в сумі 250000 грн. протиправним та скасувати його.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані рішення є протиправними та винесеними всупереч вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2020 року в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄФГ ТРЕЙДИНГ" до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, в апеляційній скарзі позивач зазначає, що фактична перевірка проводиться лише за умовами, визначеними Податковим кодексом України у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, така інформація повинна свідчити про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за якими покладено на органи державної податкової служби.

Позивач вважає, що згідно наказу ДПС підставою для проведення фактичної перевірки ТОВ "ЄФГ ТРЕЙДИНГ" вказано підпункт 80.2.5. пункту 80.2. пункт 80.8. статті 80 Податкового колексу України без зазначення інформації, що стала підставою для застосування п.80.2.5. ст.80 ПК України.

Позивач вважає, що податковий орган не отримував в установленому законодавством порядку інформацію від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка б свідчила б про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за якими покладено на органи державної податкової служби. Отже, відсутня інформацію, яка була б підставою для проведення фактичної перевірки, відповідно до норм статті 80 ПК України.

На думку позивача, фактична перевірка ТОВ "ЄФГ ТРЕЙДИНГ" проведена ГУ ДПС у Закарпатській області за відсутності підстав, передбачених ПК України, є правомірною.

Позивач звертає увагу, що з наявної копії спірного наказу вбачається, що він містить підпис в.о. начальника відповідача О. Петриченко та відсутній відбиток печатки відповідача, що безпосередньо вказує про відсутність законних підстав для твердження про проведення фактичної перевірки. Фактична перевірка вважається проведеною виключно за наявності наказу, а при відсутності такового відсутній факт взагалі перевірки.

З наявного Витягу з Додатку № 1 до наказу N 1013 від 12 серпня 2019 року вбачається, що у ньому зазначено: реквізити суб`єкта господарювання - позивача у справі (його назву, код за ЄДРПОУ, адресу), термін проведення перевірки (серпень-вересень- 10 днів), посади та прізвища/ініціали перевіряючих, вид перевірки (фактична), мету перевірки (за місцем фактичного провадження платником податків діяльності розташування господарських або інших об`єктів права власності платника щодо дотримання норм законодавства з питань виробництва та обігу підакцизних товарів), період діяльності, що перевіряється не зазначено). На копії Витягу відсутній штамп відповідача.

На думку позивача, дії посадових осіб є такими, що здійснені з порушенням ст. 19 Конституції України та ст.75,80,81 ПК України, у відповідача були відсутні підстави для призначення та проведення фактичної перевірки на підставі п.80.2.6 ст.80 ПК України, дії контролюючого органу є протиправними і такими, що підлягають скасуванню, оскільки вони проводились без наявності правових та відсутності конкретних підстав для проведення фактичної перевірки позивача, що визначені п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України.

Позивач вважає, що проведення фактичної перевірки без наявності правових підстав порушує його права, як платника податків, порушує принцип правової визначеності, порушує принцип законності відповідно до якого суб`єкти владних повноважень повинні діяти виключно у межах та спосіб передбачений законодавством України.

Відповідачем надано до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача в якому серед іншого зазначено, що згідно належним чином оформлених направлень ГУ ДФС у Закарпатській області від 27.08.2019р. та на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2756-VI працівниками ГУ ДФС у Закарпатській області 28.08.2019р. проведено фактичні перевірки господарських одиниць АЗС, що розташовані за адресами: м. Берегово вул..Богдана Хмельницького, 135А ; с . Астей, Берегівський район, вул. Дружби народів, 4/А , що належать суб`єкту господарювання ТОВ «ЕФГ ТРЕЙДИНГ».

Після ознайомлення з наказами про проведення фактичних перевірок представники позивача (посадові особи АЗС) власноруч розписалися у направленнях, після чого посадові особи контролюючого органу приступили до проведення фактичних перевірок.

Відповідно до ст.86.1 ст.86 ПКУ за результатами контрольно-перевірочних заходів 28.08.2019 року було складено акти фактичних перевірок, в яких відображено всі порушення. Акти фактичних перевірок, в обох випадках, відображено всі порушення. Акти фактичних перевірок, в обох випадках, підписано особисто начальниками АЗС, без зауважень, та відповідно отримано ними другий примірник актів про результати фактичних перевірок

Відповідно до ч.20 ст.15 Закону України, від 19.12.1995, № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

По суті встановлених порушень позивач письмові пояснення не надавав.

Відповідач звертає увагу, що позивачем отримано ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним: за адресою місця торгівлі Закарпатська область, м. Берегове, вул.Богдана Хмельницького, буд.135/А, АЗС - 29.07.2019р., терміном дії з 29.07.2019 до 29.07.2024р.; та за адресою місця торгівлі Закарпатська область, Берегівський район, с.Астей, вул.Дружби Народів, буд.4/А, АЗС - 02.08.2019р., терміном дії з 02.08.2019 до 02.08.2024р.

За порушення норм Закону України, від 19.12.1995, № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до абз.9 ч.2 ст.17 Закону України, від 19.12.1995, № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії - 250000 гривень;

На думку відповідача, застосовані штрафні (фінансові) санкції до ТОВ «ЕФГ ТРЕЙДИНГ» є правомірними та повністю узгоджуються з нормами чинного податкового законодавства, а позиція контролюючого органу підтверджується судовою практикою. Під час розгляду справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та надано їм вірну юридичну оцінку.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що підставою для проведення перевірки було те, що згідно бази даних ГУ ДФС у Закарпатській області (Податковий блок) за період з 01.07.2019 по 11.07.2019 ТОВ "ЄФГ ТРЕЙДИНГ" за адресами АЗС м. Берегове, вул. Богдана Хмельницького, 135 А та с. Астей, Берегівський район, вул. Дружби народів, 4/А здійснював роздрібну реалізацію пального без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.

Головним управлінням ДФС у Закарпатській області було видано наказ про проведення фактичної перевірки №1013 від 12.08.2019, яким наказано провести у серпні - вересні 2019 року фактичні перевірки згідно переліку (в додатку). Відповідно до додатків до наказу ГУ ДФС у Закарпатській області від 12.08.2019 суб`єктом перевірки є ТОВ "ЄФГ ТРЕЙДИНГ", , адреса місця роздрібної торгівлі Закарпатська область, Берегівський район, с. Астей, вул. Дружби народів, 4/А, АЗС, початок перевірки серпень - вересень 2019 року, тривалість 10 діб та ТОВ "ЄФГ ТРЕЙДИНГ", , адреса місця роздрібної торгівлі Закарпатська область, м. Берегове, вул. Богдана Хмельницького, 135 А, АЗС, початок перевірки серпень - вересень 2019 року, тривалість 10 діб.

Згідно належним чином оформлених направлень ГУ ДФС у Закарпатській області від 27.08.2019 та на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України працівниками ГУ ДФС у Закарпатській області 28.08.2019 було проведено фактичні перевірки господарських одиниць АЗС, що розташовані за адресами: м. Берегово вул. Богдана Хмельницького, 135 А; с. Астей, Берегівський район, вул. Дружби народів, 4/А, що належать суб`єкту господарювання ТОВ «ЕФГ ТРЕЙДИНГ».

Так, позивач, ТОВ «ЄФГ ТРЕЙДИНГ» на підставі договору оренди здійснює роздрібну торгівлю пальним в Закарпатській області за наступними адресами: м. Берегове, вул. Богдана Хмельницького, 135 А та Берегівський район, село Астей, вул. Дружби Народів, 4/А.

Відповідно абз. 7 п. 81.7 ст. 81 Податкового кодексу України при пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Після ознайомлення з наказами про проведення фактичних перевірок Рангу С.Г., який згідно наказу директора ТОВ "ЄФГ ТРЕЙДІНГ" №135 від 21.08.2018 є в.о. начальника АЗС №6 Берегово, та Негіз С . В ., який згідно наказу директора ТОВ "ЄФГ ТРЕЙДІНГ" №134 від 21.08.2018 є в.о. начальника АЗС №7, розписались у направленнях, після чого посадовими особами контролюючого органу було проведено фактичні перевірки.

Відповідно до ст. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України за результатами контрольно-перевірочних заходів 28.08.2019 було складено акти фактичних перевірок №0566/07/16/40/40408479 та №0567/07/16/40/40408479 від 28.08.2019, в яких відображено всі встановлені порушення. Акти фактичних перевірок, підписано особисто начальниками АЗС Рангу С.Г. та Негіз С.В., без зауважень, та відповідно отримано ними другий примірник актів про результати фактичних перевірок.

На підставі актів перевірки відповідачем було винесено оскаржувані податкові повідомленні-рішення від 16.09.2019 № та № Головного управління ДПС у Закарпатській області в яких вказано, «що на підставі акта перевірки №0566/07/16/40/40408479 від 28.08.2019 та акта перевірки №0567/07/16/40/40408479 від 28.08.2019 встановлено порушення ст. 15 Закону України від 19.12.2015 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» із змінами та доповненням, та на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, ст. 17 Закону України №481/95-ВР застосовано суму штрафних фінансових санкцій в сумі 250000 грн., код платежу 21081500.

Фактичною перевіркою встановлено факт роздрібної торгівлі пальним в період з 01.07.2019 по 11.07.2019 на АЗС за адресою м . Берегове, вул. Богдана Хмельницького, 135А на загальну суму 1016477,78 грн., а саме згідно Z-звітів в період з 01.07.2019 по 11.07.2019 реалізовано ДП ДТЕ на загальну суму 124434,90 грн., ДП на загальну суму 335144,67 грн., А92 на загальну суму 206465,95 грн., А95 на загальну суму 350433,16 грн. без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.

Працівниками контролюючого органу фактичною перевіркою встановлено факт роздрібної торгівлі пальним в період з 01.07.2019 по 11.07.2019 на АЗС за адресою Берегівський район, с. Астей, вул. Дружби Народів, 4/А на загальну суму 342769,53 грн., а саме згідно Z-звітів в період з 01.07.2019 по 11.07.2019 реалізовано ДП на загальну суму 259894,30 грн., А95 на загальну суму 82875,23 грн. без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.

Позивачем отримано ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним: за адресою місця торгівлі Закарпатська область, м. Берегове, вул. Богдана Хмельницького, буд. 135/А, АЗС - 29.07.2019, терміном дії з 29.07.2019 до 29.07.2024; за адресою місця торгівлі Закарпатська область, Берегівський район, с. Астей, вул. Дружби Народів, буд. 4/А, АЗС - 02.08.2019, терміном дії з 02.08.2019 до 02.08.2024.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено склад порушення вчиненого позивачем, а саме статті 15 Закону №481/95-ВР, отже є правомірним застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій за оскарженими рішеннями, у зв`язку з чим, у задоволенні вимог слід відмовити.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Стаття 19 Податкового кодексу України визначає, що контролюючі органи виконують функції щодо здійснення ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами та контроль за таким виробництвом.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначаються Законом України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (з наступними змінами та доповненнями, Закон №481/95-ВР).

Щодо правомірності проведеної перевірки колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункт 75.1статті 75 ПК України).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульовано статтею 80 ПК України, пунктом 80.1 якої передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Відповідно до пункту 80.5 статті 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки,

З аналізу вказаних положень вбачається, що посадові особи контролюючого органу уповноважені розпочати проведення фактичної перевірки за умови пред`явлення платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, наказу про проведення перевірки та направлення на перевірку, до початку проведення перевірки.

Доводи апеляційної скарги позивача, стосовно протиправності наказу про проведення перевірки як підстави скасування спірних податкових повідомлень-рішень, колегія суддів не бере до уваги, оскільки даний наказ є чинним, у судовому порядку не оскаржувався та, відповідно, не визнавався протиправним та не скасовувався. Даний наказ був реалізований шляхом допущення посадових осіб відповідача до перевірки та, відповідно, її повного проведення.

Так, колегія суддів зазначає, що виконання контролюючим органом своїх обов`язків щодо організації податкового контролю, зокрема, шляхом проведення фактичної перевірки не є порушенням прав платника, не спричиняє і не може спричинити негативних наслідків для нього у випадку належного ведення господарської діяльності, фінансової звітності, бухгалтерського обліку, у відповідності до норм податкового законодавства.

Щодо предмету виявлених порушень та правомірності застосування штрафних санкцій колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 1 Закону № 481/95-ВР розкрито, серед інших, наступні поняття: ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції/автогазозаправної станції/газонаповнювальної станції/газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки; місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; місце роздрібної торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для роздрібної торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування.

Єдиний державний реєстр суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним (Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального) - перелік суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій. Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, та розміщується у вільному доступі.

Порядок роздрібної торгівлі пальним встановлено ст. 15 Закону № 481/95-ВР.

Роздрібна торгівля пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю. Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на п`ять років. Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію. У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання має намір одержати ліцензію (роздрібна торгівля пальним). Суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

Відповідно до абзацу першого преамбули Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР) в редакції Закону України від 23.11.2018 р. N 2628-VIII цей Закон визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.

Відповідно до статті 1 Закону №481/95-ВР ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Статтею 15 Закону № 481/95-ВР встановлено, що імпорт, експорт алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності без ліцензії. Оптова торгівля на території України алкогольними напоями та тютюновими виробами здійснюється за наявності у суб`єктів господарювання всіх форм власності ліцензії на оптову торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами. Оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії.

Суб`єкти господарювання отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання

Суб`єкт господарювання має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

Ліцензії на право оптової торгівлі пальним видаються терміном на п`ять років органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України.

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

Після видачі/призупинення/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/призупинення/анулювання відповідної ліцензії.

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

За порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального суб`єкти господарювання притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до Переліку органів ліцензування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 609 від 5 серпня 2015 р в редакції станом на 01.07.2019року видача ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, як і зберігання пального віднесено до повноважень територіальних органів ДФС.

Згідно частини 1 статті 16 Закону України Закону № 481/95-ВР контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.

До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії - 250 000 гривень (ст. 17 Закону № 481/95-ВР).

Згідно підпункту 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.

Відповідно до підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Механізм застосування фінансових санкцій; передбачених статтею 17 Закону України №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", регламентований спеціальним Порядком, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 №790 (далі - Порядок № 790).

Відповідно до пунктів 2 та 3 Порядку №790 за порушення, передбачені ст. 17 Закону України №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" до суб`єктів підприємницької діяльності, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом.

Отже, колегія суддів зауважує, що суб`єкт господарювання, який має намір здійснювати оптову торгівлю пальним, з 01.07.2019 повинен отримати в уповноваженого органу виконавчої влади відповідну ліцензію на кожне місце роздрібної торгівлі пальним. За відсутності ліцензії, суб`єкт господарювання несе відповідальність, передбачену приписами статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», у вигляді штрафу - 250000 гривень.

З матеріалів справи, колегією суддів встановлено, що позивачем здійснювалася реалізації пального за відсутності відповідної діючої ліцензій.

Отже, суб`єкт господарювання, який реалізує пальне без відповідної ліцензії, повинен нести відповідальність, передбачену приписами статті 17 Закону №481/95-ВР.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що беручи до уваги доведеність складу порушення позивачем статті 15 Закону №481/95-ВР, застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за оскарженими рішеннями є правомірним.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ч.1 ст.10 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожному гарантовано право на свободу вираження поглядів та одержання інформації.

Зокрема, у рішенні Європейського Суду у справі "Леандер проти Швеції" від 26 березня 1987 року, серія А, № 116, § 74) зазначено, що свобода отримувати інформацію, про яку йдеться в пункті 2 статті 10 Конвенції, стосується передусім доступу до загальних джерел інформації і її основним призначенням є заборонити державі встановлювати будь-якій особі обмеження одержувати інформацію, яку інші особи бажають або можуть бажати повідомити цій особі.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄФГ ТРЕЙДИНГ" задоволенню не підлягають.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2020 року по справі № 520/10405/19 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄФГ ТРЕЙДИНГ" залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2020 року по справі № 520/10405/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.І. Сіренко
Повний текст постанови складено 11.06.2020 року