Справа № 200/3401/20-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2020-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2020 р. Справа№200/3401/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просить суд:
- визнати незаконними дії відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії по інвалідності, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи;
- зобов`язати відповідача провести з 25 квітня 2019 року перерахунок та виплатити позивачу пенсію, обчислену з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи;
- зобов`язати відповідача виплачувати в подальшому позивачу пенсію по інвалідності, обчислену з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, У вересні 1986 року був призваний на спеціальні військові збори Першотравневим районним військовим комісаріатом Донецької області та направлений до військової частини № НОМЕР_1 для проходження військової служби за призовом під час мобілізації для виконання особливо важливого Урядового завдання з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи; в період з 16 вересня 1986 року по 30 листопада 1986 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, в наслідок чого отримав інвалідність 2 групи; крім цього позивач зазначає, що перебуває на обліку в Мангушському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та отримує пенсію по інвалідності з 28 липня 1999 року на правах, передбачених нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали, внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 ХІІ.
Після того, як позивачу стало відомо, що Закон № 796 ХІІ набув певних змін, він 26 грудня 2019 року звернувся до відповідача із особистою заявою про перерахунок пенсії відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали, внаслідок Чорнобильської катастрофи», обчисленої в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, починаючи з 25 квітня 2019 року.
Листом від 13 січня 2020 року № 111/02 позивачу відмовлено в перерахунку призначеної пенсії, із посиланням на те, що провести перерахунок та обчислення пенсії пенсії по інвалідності згідно рішення Конституційного суду України від 25 квітня 2019 року № 1-р(ІІ)/2019 не має підстав, оскільки означене рвшення не містить положень щодо порядку його виконання.
Позивач вважає таке рішення відповідача незаконними таким, що порушує його право на соціальний захист та підлягає скасуванню (а.с. 1-4).
У наданому на офіційну електрону адресу Донецького окружного адміністративного суду відзиві на позов відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , обґрунтовуючи це наступним.
Позивач пенсію отримує по інвалідності II групи (І категорії) як громадянин, який постраждав внаслідок аварії на ЧАЕС відповідно до ст. 50, 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Постановою від 15 листопада 2017 року № 851 «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Постанова № 851) внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
З урахуванням зазначених змін, починаючи з 1 жовтня 2017 року перерахування проводиться особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.
Відповідно до вимог діючого законодавства управлінням перерахунок пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю з 1 липня 2019 року, з моменту набрання чинності Рішенням Конституційного суду України (а.с. 27-29, 37-38).
У відповіді на відзив, наданої на поштову адресу Донецького окружного адмніністративного суду 6 травня 2020 року, позивач викладені у відзиві заперечення не визнав та зазначив наступне.
Предметом спору в межах даної справи є противоправна бездіяльність відповідача, яка втілюється в нездійсненні позивачу перерахунку та виплати пенсії з 25 квітня 2019 року, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Позивач переконаний, що у відповідності до Рішення Другого Сенату Конституційного суду України на теперішній час він має право отримувати пенсію на підставі ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", проте відповідач не перераховує йому пенсію відповідно до цих положень.
Відповідач у відзиві зазначає, що перерахунок пенсії позивачу проведено з 1 липня 2019 року, тоді як позивач зазначає інший період - перерахунок пенсії, а саме за період з 25 квітня 2019 року.
Крім цього, на думку позивача відповідач у відзиві не обгрунтовує та не зазначає норми права, які надають підстави органу державної влади не проводити перерахунок пенсії за період саме з 25 квітня 2019року; а також вказує, що відповідачем проведено перерахування пенсії з 1 липня 2019 року виходячи з положення постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за відповідною формулою, тоді як ч. 3 ст. 59 визевказаного Закону встановлює порядок нарахування пенсії без застосування актів Кабінету Міністрів України, тобто позивач переконаний, що наведені положення надають йому право отримувати пенсію без застосування формули.
З урахуванням наведеного та посилаючись на практику Верховного Суду у зразковій справі № 520/1972/19 просить відхилити викладені у відзиві заперечення відповідача та задовольнити позовн вимоги у повному обсязі (а.с. 46-49).
Ухвалою суду від 6 квітня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 21).
Дослідивши всі наявні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини справи, суд встановив наступне.
Позивач, ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС (категорія № 1) у 1986 році, в період з 16 вересня 1986 року по 30 листопада 1986 року виконував роботи з ліквідації наслідків аварії у тридцяти кілометровій зоні Чорнобильської АЕС, внаслідок цього отримав другу групу інвалідності, має право на відповідні пільги (а.с. 5-9, 15-18).
Відповідач, Мангушське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: 87400, Донецька область, Мангушський р-н, смт. Мангуш, вул. Тітова, буд. 72а) є органом державної влади та суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України, який здійснює у спірних правовідносинах владні управлінські функції та є належним відповідачем у даній справі (а.с. 36).
За наявними матеріалами справи судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Мангушському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області на підставі особистої заяви № 253 від 2 серпня 1999 року (а.с. 31, 40).
26 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про обчислення йому пенсії по інвалідності згідно з ч. 3 ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ зі змінами та доповненнями - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, згідно з рішенням Конституційного суду України Другий Сенат від 25 квітня 2019 року № І-р(ІІ)/2019 справа № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) з 25 квітня 2019 року (а.с. 10).
За наслідками розгляду наданої заяви управління листом від 13 січня 2020 року вих. № 111/02 надало відповідь, в якій зазначило, що ОСОБА_1 зроблено перерахунок пенсії останньому на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2019 року № 543 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України».
Щодо перерахунку та обчислення пенсії по інвалідності згідно з Рішенням Другого сенату Конституційного суду України від 25 квітня 2019 року № р(ІІ)/2019, зазначено, що провести такий перерахунок ОСОБА_1 не має підстав, оскільки означене рішення не містить положень щодо спосібу його виконання (а.с 12).
Відповідно до наданих у відзиві пояснень та виписки з ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії, перерахунок пенсії позивачу на підставі його заяви від 7 листопада 2019 року здійснено не було (а.с. 32-35, 41-43).
Не погодившись з діями відповідача щодо не перерахунку та виплати йому пенсії позивач звернувся до суду із даним позовом.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення врегульовані Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).
Відповідно до ст. 47 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (у редакції закону станом на 28 лютого 1991 року) пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (у редакції закону станом на 28 лютого 1991 року) особам, віднесеним до категорії 1 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах: інвалідам 1 групи 100 процентів мінімальної пенсії за віком, інвалідам 2 групи 75 процентів мінімальної пенсії за віком, інвалідам 3 групи, а також особам, які перенесли променеву хворобу будь-якого ступеня та захворювання яких пов`язане з впливом радіоактивного опромінення, - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.
Зміни, внесені п.п. 12, 15 п. 28 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 року №107-VI Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розміру державної пенсії та додаткової пенсії, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008.
Відповідно до Конституції України закон про Державний бюджет України діє з 1 січня по 31 грудня календарного року.
Пунктом 4 розділу VІІ Закону України від 23 грудня 2010 року № 2857-VI Про Державний бюджет України на 2011 рік, в редакції закону, що набула чинності з 22 липня 2011 року згідно із Законом України від 14 червня 2011 року № 3491-VI Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік, п. 3 Прикінцевих положень Закону України від 22 грудня 2010 року № 4282-VI Про Державний бюджет України на 2012 рік, п. 4 Прикінцевих положень Закону України від 6 грудня 2012 року № 5515-VI Про Державний бюджет України на 2013 рік передбачалось, що у 2011, 2012, 2013 роках державна пенсія по інвалідності та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, передбачені Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначаються в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.
Закон України від 16 січня 2014 року № 719-VII Про Державний бюджет України на 2014 рік до змін, внесених Законом України від 31 липня 2017 № 1622-VII Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2014 рік, який набрав чинності 3 серпня 2014 року, не передбачав того, що державна пенсія по інвалідності та додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров`ю, призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, у період з 1 січня 2014 року до 3 серпня 2014 року пенсія позивачу повинна виплачуватися у відповідності до ст. ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (у редакції закону, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Щодо перерахунку пенсії позивача у відповідності до положень ч. 3 ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд зазначає наступне.
Метою та завданнями Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є захист громадян, які постраждали внаслідок, в тому числі, Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до ст. 59 Закону № 796-XII (у редакції Закону України від 5 жовтня 2006 року № 231-V) пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до ст. 51 цього Закону.
Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством України для осіб, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків) або відповідно до ст. 54 цього Закону.
Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.
Отже частина 3 ст. 59 Закону № 796-XII (до внесення змін Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ) регулювала порядок обчислення пенсії тільки однієї категорії осіб, а саме: осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.
Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII ст. 59 Закону викладено у новій редакції: Пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до ст. 51 цього Закону.
Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, та членам їх сімей пенсії у зв`язку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством для осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), або відповідно до ст. 54 цього Закону.
Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Порівняльний аналіз попередньої та чинної редакцій ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII свідчить про те, що дана норма регулювала та регулює порядок обчислення пенсії особам, які проходили дійсну строкову службу, але, внісши зміни до ч. 3 цієї статті, законодавець розширив перелік осіб, які мають право на обчислення пенсії у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановивши у переліку окрім осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, ще й інших осіб, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.
Таким чином, дія ст. 59 Закону № 796-XII (обчислення пенсії по інвалідності за особливою процедурою) поширюється на осіб, які відповідають наступним критеріям: 1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, або 2) особа брала участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій та випробувань, або 3) особа брала участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.
Але таке право виникає у зазначених осіб лише за наявності трьох умов (розширене тлумачення зазначеної статті без внесення змін до ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII не допускається): 1) особа має статус особи з інвалідністю; 2) особа отримала статус особи з інвалідністю виключно внаслідок участі у ліквідації відповідних наслідків та у військових навчаннях; 3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.
Рішенням Конституційного Суду України (Другий сенат) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення "дійсної строкової служби", яке міститься у положеннях ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ зі змінами, за якими визнання розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.
Словосполучення дійсної строкової, що міститься в положеннях ч. 3 ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюється лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним.
Отже, цим Рішенням Конституційний Суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення дійсної строкової, яке міститься у положеннях ч. 3 ст. 59 Закону, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.
У Рішенні Конституційного Суду України наголошується, що закріплений у Конституції України обов`язок громадян України потребує поваги, а статус військовослужбовців будь-яких категорій обумовлюється військовою службою, інститут якої надає їм спеціальний статус.
Конституційний Суд України зазначив, що аналіз положень ст. ст. 16, 17 Конституції України дає підстави для висновку, що особи, які під час проходження військової служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, мають спеціальний статус та особливі умови соціального захисту. За Конституцією України посилений соціальний захист вказаних категорій осіб вимагає від держави виконання обов`язку визначати такий обсяг їх соціального забезпечення, який гарантуватиме їм гідні умови життя, а також повне відшкодування заподіяної шкоди.
Конституційний Суд України наголосив, що держава може встановлювати певні відмінності щодо рівня соціального захисту вказаних категорій осіб, однак визначені законом відмінності не повинні: допускати жодних невиправданих винятків із конституційного принципу рівності, містити ознак дискримінації при реалізації зазначеними особами права на соціальний захист та порушувати сутність права на соціальний захист, а обґрунтування механізму нарахування соціальних виплат має відбуватись із урахуванням критеріїв пропорційності та справедливості.
Конституційний Суд України дійшов висновку, що військовослужбовці строкової служби, пенсія яким призначається за ч. 3 ст. 59 Закону та обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, в окремих випадках мають вищий рівень соціального захисту, оскільки розмір їх соціального забезпечення є значно більшим порівняно з іншими категоріями військовослужбовців (у тому числі військовозобов`язані під час участі у військових зборах), які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків.
"Отже, військовослужбовці, які постраждали під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при виконанні військового обов`язку, мають різний рівень соціального забезпечення. Такий підхід законодавця до визначення рівня соціального забезпечення вказаних категорій осіб не відповідає принципу справедливості та є порушенням конституційного принципу рівності", - підкреслюється у Рішенні Суду.
Таким чином, на думку Конституційного Суду України, законодавець не забезпечив певні категорії військовослужбовців, які виконують конституційно значущі функції щодо захисту Вітчизни, особливими умовами соціального захисту, обсяг яких має передбачати гідні умови їх життя й повне відшкодування заподіяної шкоди, чим порушив сутність конституційного права на соціальний захист, конституційні гарантії щодо безумовного забезпечення належного рівня їх соціального захисту.
Словосполучення "дійсної строкової", що міститься в положеннях ч. 3 ст. 59 Закону, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що положення ч. 3 ст. 59 Зaкoну Укрaїни "Прo стaтус і соціальний зaxист грoмaдян, які пoстрaждaли внaслідoк Чoрнoбильськoї кaтaстрoфи" в частині "дійсної строкової" втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, а відтак позивач має право на перерахунок пенсії у п`ятикратному розмірі згідно ч. 3 ст. 59 Зaкoну Укрaїни "Прo стaтус і сoціaльний зaxист грoмaдян, які пoстрaждaли внaслідoк Чoрнoбильськoї кaтaстрoфи".
Матеріалами справи підтверджено, що позивач у вересні 1986 року був призваний на спеціальні військові збори Першотравневим районним військовим комісаріатом Донецької області та у період з 16 вересня 1986 року по 30 листопада 1986 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 6-7) у зв`язку із чим отримав захворювання «гіпертонічна хвороба другої стадії, повільно прогресуючий перебіг» та, як наслідок, інвалідність 2 групи; факт зв`язку захворювання із ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС підтвердженно експертним висновком (а.с. 9).
Судом встановлено, що 26 грудня 2019 року позивач звертався до органу ПФУ з відповідною заявою про обчислення йому пенсії по інвалідності згідно з ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофм» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ зі змінами (а.с. 10).
13 січня 2020 року листом вих. № 111/02 управлінням надана відповідь в якій, серед іншого, повідомлено ОСОБА_1 , що провести йому перерахунок пенсії по інвалідності згідно Рішення Конституційного суду України Другий Сенат від 25 квітня 2019 року № І-р(ІІ)/2019 у управління не має підстав, оскільки вказане рішення не містить положень щодо порядку його виконання (а.с. 11).
Стосовно такого твердження відповідача суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13 липня 2017 року № 2136-VIII (далі - Закон № 2136-VIII) закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Згідно з ч. 1 ст. 97 Закону № 2136-VIII суд у рішенні, висновку може встановити порядок і строки їх виконання, а також зобов`язати відповідні державні органи забезпечити контроль за виконанням рішення, додержанням висновку.
Проте додаткове визначення (чи не визначення) у рішеннях Конституційного Суду України порядку їх виконання, не скасовує і не підміняє загальної обов`язковості їх виконання. Незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність (абзац 6 пункту 4 Рішення Конституційного Суду України у справі № 1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України).
Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2000 року у справі № 1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України, рішення Конституційного Суду України мають пряму дію і для набрання чинності не потребують підтверджень з боку будь-яких органів державної влади.
Поняття прямої дії рішень Конституційного Суду у Законі не розкрито. Водночас у абз. 2 п. 2 рішення від 9 лютого 1999 року у справі № 1-7/99 про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів, Конституційний Суд України зазначив, що принцип прямої дії у часі закону чи іншого нормативно-правового акту потрібно розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Необхідно зазначити, що такий принцип є гарантією стабільності суспільних відносин та забезпечення принципу юридичної визначеності. Тому, з огляду на відсутність у рішенні Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року вказівки на інше, суд вважає, що це рішення необхідно застосовувати до правовідносин, які виникли з дня його ухвалення.
З урахуванням наведеного суд доходить висновку про необґрунтованість посилання відповідача на відсутність в Рішенні Конституційного суду України Другого Сенату від 25 квітня 2019 року № І-р(ІІ)/2019 положень щодо порядку його виконання, як на правову підставу не перерахунку пенсії по інвалідності позивачу.
З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що Мангушським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецькорї області протиправно відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії по інвалідності, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно позовні вимоги в цій частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії по інвалідності, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - підлягають задоволенню.
Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача провести з 25 квітня 2019 року перерахунок та виплатити позивачу пенсію, обчислену з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до приписів ст. 245 КАС України, беручи до уваги висновок суду щодо протиправності дій відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії по інвалідності, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи суд зазначає, що позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача провести з 25 квітня 2019 року перерахунок та виплатити позивачу пенсію, обчислену з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи - такими, що підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача виплачувати в подальшому позивачу пенсію по інвалідності, обчислену з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи суд зазначає, що вирішенню в судовому порядку підлягає лише наявний у часі фактичний адміністративний спір, натомість зазначені вимоги направлені на майбутнє, а тому вирішенню не підлягають.
Отже, у задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки відповідно до положень Закону України Про судовий збір позивач звільнений від сплати судового збору, тому в силу вимог ст. 139 КАС України, беручи до уваги, що позивачем заявлені позовні вимоги немайнового характеру (визнання дій відповідача незаконними), а позовні вимоги провести перерахунок та обчислення державної (основної) пенсії є похідними від вимог про визнання дій незаконними, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму судового збору на користь Державного бюджету України в розмірі 840,80 грн.
Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 6, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 257-258, 263, 293, 295, 297, п. 3 розділу VI Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: 87400, Донецька область, Мангушський р-н, смт. Мангуш, вул. Тітова, буд. 72а) - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії по інвалідності, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Зобов`язати Мангушське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити з 25 квітня 2019 року перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію, обчислену з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
В задоволені іншій частини позовних вииог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: 87400, Донецька область, Мангушський р-н, смт. Мангуш, вул. Тітова, буд. 72а) на користь спеціального фонду Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок - рахунок - UA0026001, , код банку 899998, отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106, судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.
Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження судових рішень продовжуються на строк дії такого карантину.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно приписів підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Н.П. Волгіна