Справа № 826/6983/18
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2020 року м. Київ № 826/6983/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовом1. ОСОБА_1 ,
2. ОСОБА_2 ,
3. ОСОБА_3 ,
4. ОСОБА_4
до1. Міністерства оборони України,
2. Пенсійного фонду України,
3. Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач 1, ОСОБА_1 ), ОСОБА_2 (далі по тексту, позивач 2, ОСОБА_2 ), ОСОБА_3 (далі по тексту позивач 3, ОСОБА_3 ), ОСОБА_4 (далі по тексту позивач 4, ОСОБА_4 ) звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України (далі по тексту відповідач 1), Пенсійного фонду України (далі по тексту відповідач 2), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту відповідач 3), в якому позивачі просили суд:
- визнати протиправними дії Міністерства оборони України, які були погоджені Пенсійним фондом України, щодо затвердження форми довідки про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсій осіб, звільнених з військової служби, листом (вказівкою) Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 17 квітня 2008 року за №248/6/С/468-Д разом із додатками, скасувати цю форму довідки разом із додатками і зобов`язати Пенсійний фонд України затвердити форму цієї довідки нормативно-правовим актом із врахуванням всіх видів грошового забезпечення військовослужбовців, з яких сплачувались єдині внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо обчислення і виплати пенсій ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 без врахування всіх видів їх грошового забезпечення, з яких сплачувались єдині внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, і зобов`язати його обчислити і виплатити їм пенсії з дат їх призначення із врахуванням попередніх виплат на підставі довідок Національного університету оборони України імені Івана Черняховського та їх персональних облікових карток, як застрахованих осіб, із врахуванням всіх видів їх грошового забезпечення, в тому числі, але не обмежуючись: грошових допомог на оздоровлення, матеріальних допомог для вирішення соціально-побутових питань, щомісячних додаткових грошових винагород, одноразових грошових допомог при звільненні, грошових премій згідно із Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, індексацій грошового забезпечення, які вони отримували під час проходження військової служби і з яких сплачувались єдині внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;
- звернути до негайного виконання постанову суду в межах стягнення пенсій за один місяць;
- зобов`язати Міністерство оборони України, Пенсійний фонд України, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати суду звіти про виконання його постанови.
В обґрунтування заявлених вимог позивачі послались на те, що вони перебувають на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримують пенсії за вислугу років.
Пенсія позивачам була обчислена на підставі довідок про грошове забезпечення, в яких не було зазначено усіх видів грошового забезпечення. У зв`язку з чим позивачі звертались до Київського міського військового комісаріату з проханням подати до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві довідки про основні і щомісячні додаткові види грошового забезпечення із врахуванням всіх одноразових додаткових видів грошового забезпечення, з яких сплачувались страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Як зазначено у позовній заяві, Київський міський військовий комісаріат надіслав такі довідки до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, проте, останнє відмовило позивачам у обчисленні пенсій із врахуванням всіх одноразових додаткових видів грошового забезпечення, з яких сплачувались страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Більш того, позивачі в обґрунтування своїх позовних вимог також послались й на те, що Київський міський військовий комісаріат повідомив їх про те, що довідка про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсій особам, яких було звільнено з військової служби, складається відповідно до додатку №1 до листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 17 квітня 2008 року №248/6/С/468-Д.
Проте, як вказано у позовній заяві, зазначений лист не було оприлюднено, що, на думку позивачів, свідчить про незаконність застосування цього листа при затвердженні форми довідки про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсій особам, яких було звільнено з військової служби.
Вважаючи протиправними дії Міністерства оборони України, а також Пенсійного фонду України щодо погодження дій Міністерства оборони України, в частині затвердження форми вказаної вище довідки на підставі листа від 17 квітня 2008 року №248/6/С/468-Д, а також протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо обчислення та виплати пенсій позивача без врахування всіх видів їх грошового забезпечення, позивачі звернулись до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник Міністерства оборони України у відзиві на позовну заяву послався на те, що перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, введення яких є підставою для перерахунку пенсій зазначених категорій осіб, визначається виключно законами України.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник Пенсійного фонду України у відзиві на позовну заяву послався на те, що позивачами пропущено строк для звернення до адміністративного суду з цією позовною заявою, оскільки пенсія є періодичною виплатою, яку позивачі отримали щомісячно, а тому, за твердженнями представника відповідача 2, знали про її розмір.
Більш того, представник відповідача 2 послався й на те, що питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» врегульовано відповідним Порядком, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за №135/13402, який погоджено, зокрема, з Міністерством оборони України.
Також, у відзиві на позовну заяву зазначено, що функції з питань визначення грошового забезпечення для призначення (перерахунку) пенсії залишено за уповноваженим органом силових міністерств та відомств.
Як зазначає представник відповідача 2, позивачі за останні 24 місяці перед звільненням з військової служби отримували грошові премії, які мали нерегулярний характер, тобто, не можуть враховуватись при визначенні розміру їх пенсій, а матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні не можуть вважатись тією складовою грошового забезпечення, з якої може обчислюватись пенсія.
На підставі викладеного, представник Пенсійного фонду України просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві послався на те, що останнім обчислюється, призначається пенсія та здійснюється її перерахунок на підставі довідок, які видаються уповноваженими державними органами, з яких осіб було звільнено з військової служби. При цьому, законодавством не передбачено такого додаткового виду грошового забезпечення як винагорода та не передбачено його врахування у складі грошового забезпечення при обчисленні пенсії.
Враховуючи, що до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві не надходило повідомлення про збільшення видів грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія позивачам, відповідно, у управління відсутні правові підставі для перерахунку пенсій позивачам.
У зв`язку з вищевикладеним, представник відповідача 3 просив відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.
У відповіді на відзиви відповідачів позивач ОСОБА_1 від свого імені, а також від імені інших позивачів як їх представник, висловив заперечення проти доводів суб`єктів владних повноважень, мотивуючи свою позицію практикою Європейського суду з прав людини, а також постановленими Верховним Судом рішеннями у подібних правовідносинах. ОСОБА_1 стверджує про невмотивованість і безпідставність тверджень відповідачів і їх помилкове трактування положень законодавства, яким регулюються спірні правовідносини.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 червня 2018 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (письмового провадження) на підставі пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
25 травня 2020 року судом постановлена ухвала про задоволення клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та здійснено замінену відповідача 3 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві () на його процесуального правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві ().
Суд звертає увагу, що представником Міністерства оборони України у відзиві на позовну заяву заявлено клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін.
Оцінюючи вказане клопотання суд враховує таке.
Так, відповідно до частини 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
У відповідності до пункту 3 частини 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
При цьому, суд наголошує, що практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною на підставі Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року №475/97-ВР (далі Конвенція) свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 8 грудня 1983 року у справі «Ахеn v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року 2Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСІІЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Враховуючи, що представником Міністерства оборони України взагалі не наведено доводів, з яких вбачалась би необхідність розгляду справи за правилами загального позовного провадження та з урахуванням пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання та для призначення розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
Щодо доводів представника Пенсійного фонду України в частині пропуску позивачами строку звернення до адміністративного суду, суд вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачі звернулись з заявами про видачу нових довідок про складові грошового забезпечення до Київського міського військового комісаріату у грудні 2016 року та лише після надходження цих довідок до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, з листів управління, датованих червнем 2017 року, позивачам стало про відмову у здійсненні перерахунку пенсій на підставі довідок, які включали такі додаткові види грошового забезпечення, у зв`язку з чим у серпні 2017 року останні звернулись до Шевченківського районного суду міста Києва з відповідним позовом.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 25 серпня 2017 року у справі №761/27024/17, яка залишена без змін на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року, позовна заява повернута позивачам для звернення до належного суду, а касаційна скарга на ці судові рішення ухвалою Верховного Суду від 18 квітня 2018 року повернута позивачам, у зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження.
Так, до Окружного адміністративного суду міста Києва з вказаною позовною заявою позивачі звернулись 02 травня 2018 року, про що свідчить відповідний штамп вхідної кореспонденції суду.
Враховуючи, що позивачі скористались своїм правом на звернення до суду за захистом прав у встановлений шестимісячний строк, проте, ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 25 серпня 2017 року позовна заява була повернута позивачам, а в подальшому, вказана ухвала суду оскаржувалась в апеляційній та касаційній інстанціях, суд приходить до висновку, що позивачі своєчасно звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з вказаною позовною заявою, тобто, в межах шестимісячного строку, а вимога позивачів здійснити перерахунки їх пенсій, починаючи з дати її призначення є виключно предметом позову та не розцінюється судом, як дата, з якої слід обчислювати початок перебігу строків звернення до суду.
При цьому, суд також вважає за необхідне зазначити, що представник Пенсійного фонду України не заявляв клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строків звернення до суду, а лише зазначив про це у відзиві, як одну з підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, що, в свою чергу, також дозволяє суду дійти висновку про наявність причин вважати строк звернення до суду позивачами не пропущеним, а тому вказаний спір підлягає вирішенню по суті з ухваленням остаточного судового рішення.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив.
Відповідно до наявної в матеріалах справи копії Витягу з наказу Начальника Національного науково-дослідного центру оборонних технологій і воєнної безпеки України від 28 липня 2008 року №131 полковника ОСОБА_1 , провідного наукового співробітника науково-дослідного відділу проблем воєнної безпеки науково-дослідного управління безпеки України та миротворчої діяльності, звільнено наказом Міністра оборони України від 21 липня 2008 року №533 з військової служби у запас за пунктом 67, підпункт «б» (за станом здоров`я) відповідно до Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України.
При звільненні ОСОБА_1 видана довідка про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії від 31 липня 2008 року №112, відповідно до якої, до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення були включені: надбавка за виконання особливо важливих завдань, премія.
Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 31 березня 2010 року №268 підполковника ОСОБА_2 , який перебував у розпорядженні першого заступника Міністра оборони України, начальника науково-дослідної лабораторії автоматизації процесів управління інфраструктурою військових об`єктів та забезпечення військовослужбовців житлом науково-дослідного відділу автоматизації процесів управління особовим складом, інфраструктурою військових об`єктів та забезпечення військовослужбовців житлом науково-дослідного управління науково-технологічної підтримки впровадження та супроводження проектів інформатизації у Збройних Силах України центру воєнно-стратегічних досліджень Національної академії оборони України, звільнено у запас за пунктом «б» частини 6 (за станом здоров`я) відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що підтверджується наданої суду копією Витягу із наказу начальника Національного університету оборони України (по стройовій частині) від 14 травня 2010 року №63.
Відповідно до копії довідки про додаткові види грошового забезпечення від 25 травня 2010 року №182/3/266, виданої ОСОБА_2 , до складу додаткових видів грошового забезпечення, які йому виплачувались під час проходження військової служби, входили: надбавка за виконання особливо важливих завдань, надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, премія.
Згідно з наявною в матеріалах справи копією Витягу із Наказу начальника Національного університету оборони України імені Івана Черняховського (по стройовій частині) від 15 листопада 2013 року №239, полковник ОСОБА_3 , який перебував у розпорядженні першого заступника Міністра оборони України, начальник науково-дослідного відділу (воєнно-економічного аналізу) заступник начальник науково-дослідного управління (воєнно-економічних проблем) центру воєнно-стратегічних досліджень звільнений у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я) частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з правом носіння військової форми одягу на підставі наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 11 листопада 2013 року №366.
Як вбачається з наданої суду копії довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії від 14 листопада 2013 року №182/3/1368, виданої ОСОБА_3 , до складу додаткових видів грошового забезпечення, які йому виплачувались під час проходження військової служби, входили: надбавка за виконання особливо важливих завдань, надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, доплата за науковий ступінь, доплата за вчене звання, премія.
Згідно з копією Витягу із наказу Начальника Національного науково-дослідного центру оборонних технологій і воєнної безпеки України (по стройовій частині) від 25 липня 2008 року №130, підполковник ОСОБА_4 , начальник науково-дослідного відділу воєнно-стратегічних прогнозів та оцінки воєнно-політичної обстановки науково-дослідного управління воєнної безпеки України та миротворчої діяльності звільнений наказом Міністра оборони України від 21 липня 2008 року №542 з військової служби у запас за пунктом 63, підпункт «г» (у зв`язку зі скороченням штатів) відповідно до Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, з правом носіння військової форми одягу.
Відповідно до наявної в матеріалах справи копії довідки про додаткові види грошового забезпечення від 31 липня 2008 року №108, виданої ОСОБА_4 , до складу додаткових видів грошового забезпечення, які йому виплачувались під час проходження військової служби, входили: надбавка за виконання особливо важливих завдань, надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, доплата за вчене звання, доплата за науковий ступінь, премія.
15 грудня 2016 року позивачі звернулись до Національного університету оборони України імені Івана Черняховського, Київського міського військового комісаріату та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою, в якій просили:
- Національний університет оборони України імені Івана Черняховського разом з ІНФОРМАЦІЯ_1 підготувати і подати до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві нові довідки про розмір основних і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення із врахуванням всіх одноразових додаткових видів грошового забезпечення, з яких сплачувались страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування для обчислення пенсій позивачам;
- Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві на підставі довідок про розмір грошового забезпечення позивачів зробити перерахунок їх пенсій із врахуванням всіх його видів, з яких сплачувались страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Листами від 19 грудня 2016 року №ВСЗ/3094 Київський міський військовий комісаріат повідомив лише ОСОБА_1 (у зв`язку відсутністю документів, що підтверджують його повноваження на представлення інтересів інших позивачів), щодо того, що оскільки для обчислення пенсії подаються оригінали фінансових документів, які надаються фінансовими органами військових частин, організацій і установ, у яких військовослужбовці знаходились на грошовому забезпеченні перед звільненням з військової служби (грошовий атестат, довідка про додаткові види грошового забезпечення та премії у середніх розмірах за 24 останні календарні місяці служби підряд перед зверненням за пенсією, яка складається встановленим зразком, визначеним додатком 1 до листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 17 квітня 2008 року №248/6/С/468-Д), тому запропоновано звернутись з питанням щодо надання довідки встановленого зразка з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні, індексації грошового забезпечення та надання інформації, з яких зазначених виплат проводилось утримання страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та якому розмірі, а також повідомлено про те, що після надходження довідки, вона буде надіслана на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.
Як свідчать матеріали справи, 06 квітня 2017 року Національним університетом оборони України імені Івана Черняховського складені нові довідки про розмір грошового забезпечення, до яких включені щомісячні додаткові види та одноразові додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 (№182/3/712), ОСОБА_2 (№182/3/713) та ОСОБА_4 (№182/3/714), а ОСОБА_3 довідка складена 16 грудня 2016 року за №182/3/1938.
21 квітня 2017 року позивачі звернулись до Київського міського військового комісаріату з клопотанням, в якому просили подати до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві нові довідки про розмір грошового забезпечення, а Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві на підставі вказаних довідок здійснити відповідні перерахунки пенсій.
26 квітня 2017 року Київський міський військовий комісаріат надіслав на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві вказані вище довідки про розмір грошового забезпечення, до яких включені щомісячні додаткові та одноразові додаткові види грошового забезпечення для подальшого опрацювання.
Проте, листами від 08 червня 2017 року №13275/03, №13276/03, №13278/03 та №13280/03 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивачів про те, що при призначенні пенсії враховані положення статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а також положення пункту 7 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» від 17 липня 1992 року №393. Зважаючи на те, що вказаними положеннями не передбачені такі види грошового забезпечення як грошова допомога для оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, одноразова грошова допомога при звільненні, індексація, їх не може бути враховано до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії.
Вважаючи, що Міністерством оборони України та Пенсійним фондом України при затвердженні та погодженні форми довідки про розмір грошового забезпечення листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 17 квітня 2008 року №248/6/С/468-Д порушено вимоги чинного законодавства, а нездійснення Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві перерахунку пенсії на підставі довідок, до яких включені додаткові види грошового забезпечення, порушує права позивачів, останні звернулись до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку про таке.
Позивачі, звертаючись до адміністративного суду з вимогами щодо визнання протиправними дій Міністерства оборони України, які були погоджені Пенсійним фондом України, щодо затвердження форми довідки про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсій осіб, звільнених з військової служби, листом (вказівкою) Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 17 квітня 2008 року за №248/6/С/468-Д разом із додатками, скасування цієї форми довідки разом із додатками і зобов`язання Пенсійний фонд України затвердити форму цієї довідки нормативно-правовим актом із врахуванням всіх видів грошового забезпечення військовослужбовців, з яких сплачувались єдині внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування посилаються на їх невідповідність вимогам чинного законодавства.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09 квітня 1992 року (далі по тексту Закон України від 09.04.1992 №2262-XII) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України №3-1 від 30 січня 2007 року (далі по тексту Порядок №3-1) регулює питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України № 1522 від 02 листопада 2006 року «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян».
Пунктом 7 Порядку №3-1 визначено, що для призначення пенсії за вислугу років і по інвалідності подаються такі документи: заява про призначення пенсії (додаток 1); грошовий атестат, або довідка про розмір грошового забезпечення, і довідка про додаткові види грошового забезпечення, які заявник отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби; військово-медичні документи про стан здоров`я звільненої особи (за винятком осіб, які не проходили військово-лікарську комісію); документи про страховий стаж (при призначенні пенсії згідно з пунктом «б» статті 12 Закону (2262-12 ); довідка МСЕК про визнання особи інвалідом; копія документа про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); довідка ВАТ «Ощадбанк» або інший документ, що підтверджує відкриття рахунку, назву та номер відділення ВАТ «Ощадбанк»; копія паспорта.
Таким чином, для призначення пенсії за вислугу років, одним з необхідних документів, які має подати пенсіонер є довідка про додаткові види грошового забезпечення, які заявник отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби.
У відповідності до наявної в матеріалах справи копії листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 17 квітня 2008 року №248/6/С/468-Д на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 13 лютого 2008 року №45, постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 встановлено форму довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення, погоджену з Пенсійним фондом України.
Позивачами не заперечується, що уповноваженими органами виконані свої обов`язки щодо складення та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві вказаних довідок, проте заперечується, у тому числі, погодження форми довідки Пенсійним Фондом України.
Наведене в сукупності свідчить про те, що правовідносини в частині погодження форми довідки виникли між Міністерством оборони та Пенсійним фондом України, позивачі в даному випадку виступають як військовослужбовці, які звільнені з військової служби, яким призначено пенсію за вислугу років на підставі також й довідки про додаткові види грошового забезпечення.
Тобто, незважаючи на те, що сам зміст довідок хоча і стосується прав та інтересів позивача, проте, останні не є учасниками правовідносин в частині погодження Пенсійним фондом затвердженої форми довідки Міністерством оборони України, оскільки правовідносини виникли саме між Міністерством оборони України та Пенсійним фондом України.
При цьому, суд зауважує, що станом на день призначення пенсії кожному з позивачів, з боку останніх не зазначалось про невідповідність довідок про додаткові види грошового забезпечення, які були надіслані для призначення й обчислення розміру пенсій, а не врахування до складових додаткових видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсії таких видів як грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, індексація, одноразова грошова допомога при звільненні, одноразова премія згідно статей Статуту ЗСУ не свідчить про протиправність дій Міністерства оборони України при затвердженні форми довідки.
Стосовно позовних вимог, які пред`явлені до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, суд виходить з такого.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 2011 року №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частинами 2, 3 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 2011 року №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Аналіз вказаної норми Закону дозволяє дійти висновку про те, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.
Частиною 1 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 2011 року №2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Згідно із частиною 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ, в редакції, що діяла на момент призначення пенсії ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (2008 та 2010 роки), пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Частиною 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ, в редакції, яка діяла на момент призначення пенсії ОСОБА_3 (2013 рік) передбачалось, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Наведене в сукупності дозволяє суду дійти висновку, що при призначенні пенсії позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 застосовувались положення законодавства в редакції, відмінній ніж при призначенні пенсії ОСОБА_3 .
Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення:
- відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;
- щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Тобто, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.
Вищевикладене свідчить про те, що при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема: щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
При цьому, факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який є вичерпним.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17.
Велика Палата Верховного Суду у вказаному рішенні, крім зазначеного, вирішила за необхідне відступити від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові цього суду від 10 березня 2015 року (№ 21-70а15).
Таким чином, відсутні правові підстави для включення до грошового забезпечення позивачів, з якого обчислюється пенсія, отриманих останніми грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразова грошова винагорода виплата яких здійснювалася не щомісячно, а доводи позивачів в цій частині не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, адже вказані виплати не входять до встановленого частиною 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» переліку видів грошового забезпечення, як при призначенні пенсії ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , так і ОСОБА_3 .
Щодо одноразової грошової допомоги при звільненні, суд зазначає про відсутність підстав для її включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, виходячи з такого.
Правові підстави для виплати одноразової грошової допомоги встановлені статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ та статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ, які пов`язані зі звільненням особи зі служби.
Відповідно до пункту 17 статті 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV військовослужбовці підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.
Частиною 2 статті 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV передбачено, що обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених, зокрема, у пункті 17 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Також, Закон України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» від 26 червня 1997 року №400/97-ВР визначає порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Пунктом 4 частини 1 статті 1 цього Закону визначено, що платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є, зокрема, військовослужбовці, особи рядового і начальницького складу.
Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить, що військовослужбовці підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, тому мають сплачувати страхові внески та збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з суми сукупного оподатковуваного доходу, обчисленого відповідно до законодавства України.
При цьому, частина 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ, як у редакції на час призначення пенсії ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , так і у редакції на час призначення пенсії ОСОБА_3 , не містить положень про включення до грошового забезпечення такої виплати, як одноразова грошова допомога при звільненні. Правові підстави для її виплати встановлені статтею 9 та 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», які пов`язані зі звільненням особи зі служби.
Таким чином, суд дійшов висновку, що хоча вказана виплата й підпадає під ознаки одноразової допомоги, але має інше правове призначення.
Тобто, одноразова грошова допомога при звільненні не входить до додаткового грошового забезпечення, яка повинна враховуватися при нарахуванні пенсії, оскільки відноситься до разових платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема військовослужбовців.
Правову позицію щодо відсутності підстав для включення одноразової грошової допомоги при звільненні до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, висловлено в рішенні Верховного Суду України від 12 вересня 2017 року, прийнятому у справі № 21-1115а16 та в подальшому підтримано Верховним Судом у низці постанов, зокрема, від 03 травня 2018 року у справі № 728/1876/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 344/10953/17, від 26 березня 2020 року у справі №813/189/18.
Стосовно вимог про перерахунок та виплату пенсії з урахуванням індексації суд зазначає таке.
Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05 жовтня 2000 року №2017-III визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (частина 2 статті 19 Закону «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05 жовтня 2000 року №2017-ІІІ).
Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2262-ХІІ передбачено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України регульовано Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року №1282-XII.
Згідно статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року №1282-XII індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Статтею 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).
Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, а не тільки грошове забезпечення військовослужбовців, а також те, що здійснення індексації врегульовано окремим законом, до якого стаття 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ містить відсилочну норму, суд дійшов висновку, що механізм індексації має універсальний характер і питання її врахування до складу грошового забезпечення для призначення пенсії за вислугу років не регулюється положеннями Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ або Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ.
Статтею 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ встановлено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, у встановленому законом порядку здійснюється перегляд розмірів: заробітної плати; пенсій; державної соціальної допомоги; стипендій, що виплачуються студентам державних та комунальних вищих навчальних закладів. Перегляд зазначених у частині першій цієї статті гарантій здійснюється у розмірах, що визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.
Згідно зі статтею 4 вказаного Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Пунктом 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Слід зазначити, що правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.
Незважаючи на наявність спеціального законодавства, зокрема Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та відповідних підзаконних нормативних актів, якими врегульовуються відносини щодо обчислення (призначення, перерахунку) пенсій військовослужбовцям та наявність спеціального законодавства, зокрема Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яким імперативно визначаються види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців, натомість які не врегульовують питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, при вирішенні цього питання слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», та Порядку №1078.
Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.
Зазначений висновок щодо перерахунку та виплату пенсії з урахуванням індексації узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 12 червня 2019 року у справі № 643/212/17 та від 12 вересня 2019 року у справі № 235/6160/16-а.
В той же час, суд зауважує, що судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві вчинені саме протиправні дії щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсій позивачам з урахуванням індексації, яка зазначена у довідках, виданих позивачам, від 06 квітня 2017 року №182/3/172, від 06 квітня 2017 року №182/3/713, від 16 грудня 2016 року №182/3/1938 та від 06 квітня 2017 року №182/3/714 відповідно, а тому з урахуванням вимог частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою захисту прав позивачів, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними саме дії управління в цій частині та, в свою чергу, зобов`язати вчинити такі дії, але не з дати призначення позивачам пенсій, а з дати звернення за таким перерахунком, тобто, з 21 квітня 2017 року, залишивши без задоволення позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.
Щодо позовних вимог в частині здійснення перерахунку пенсії з урахування грошових премій згідно із Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, суд дійшов висновку про їх безпідставність, оскільки Дисциплінарним статутом Збройних Сил України передбачена виплата грошової премії, як заохочувальна складова, вона не містить постійного характеру та призначається на підставі наказу у разі наявності підстав для її призначення, що виключає можливість її включення до складових грошового забезпечення для обчислення пенсії.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачі 1 та 2, як суб`єкти владних повноважень, покладений на них обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виконали, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині, що стосується вимог до Міністерства оборони України та Пенсійного фонду України.
В той же час, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині, що стосується Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.
Стосовно вимоги позивачів про допущення рішення суду в частині стягнення за один місяць до негайного виконання, суд зазначає, що нормами статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що негайно виконуються рішення, зокрема, про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів у межах суми стягнення за один місяць.
Враховуючи, що в даному випадку судом визнані протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсій позивачам, але рішенням суду не стягуються суми пенсії на користь позивачів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування у спірних правовідносинах положень статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України.
Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом подання звіту, то суд зазначає таке.
Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі. Тобто, питання щодо зобов`язання відповідача подати такий звіт вирішується судом під час постановлення судового рішення.
Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Водночас, встановлення строку на подачу звіту про виконання судового рішення є правом суду, який ухвалив судове рішення, а не його обов`язком.
Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог до Міністерства оборони України та Пенсійного фонду України відмовлено, а в частині позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві такі позовні вимоги задоволені частково, з урахування того, що встановлення строку на подачу звіту є правом, а не обов`язком суду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконання зазначеного рішення.
Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Зважаючи, що позовні вимоги позивачів задоволені частково, суд дійшов висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві судового збору по 704,90 грн на користь кожного з позивачів.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 5-11, 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задовольнити частково.
2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії з урахуванням індексації, зазначеної у довідці, виданої Національним університетом оборони України імені Івана Черняховського, від 06 квітня 2017 року №182/3/712.
3. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_2 у здійсненні перерахунку пенсії з урахуванням індексації, зазначеної у довідці, виданої Національним університетом оборони України імені Івана Черняховського, від 06 квітня 2017 року №182/3/713.
4. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_3 у здійсненні перерахунку пенсії з урахуванням індексації, зазначеної у довідці, виданої Національним університетом оборони України імені Івана Черняховського, від 16 грудня 2016 року №182/3/1938.
5. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_4 у здійсненні перерахунку пенсії з урахуванням індексації, зазначеної у довідці, виданої Національним університетом оборони України імені Івана Черняховського, від 06 квітня 2017 року №182/3/714.
6. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, ) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з урахуванням індексації, зазначеної у довідці, виданої Національним університетом оборони України імені Івана Черняховського, від 06 квітня 2017 року №182/3/712, починаючи з 21 квітня 2017 року.
7. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, ) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з урахуванням індексації, зазначеної у довідці, виданої Національним університетом оборони України імені Івана Черняховського, від 06 квітня 2017 року №182/3/713, починаючи з 21 квітня 2017 року.
8. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, ) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) з урахуванням індексації, зазначеної у довідці, виданої Національним університетом оборони України імені Івана Черняховського, від 16 грудня 2016 року №182/3/1938, починаючи з 21 квітня 2017 року.
9. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, ) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) з урахуванням індексації, зазначеної у довідці, виданої Національним університетом оборони України імені Івана Черняховського, від 06 квітня 2017 року №182/3/714, починаючи з 21 квітня 2017 року.
10. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
11. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений ним судовий збір у розмірі 704,80 грн (сімсот чотири гривні 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, ).
12. Стягнути на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений через представника ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн (сімсот чотири гривні 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, ).
13. Стягнути на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) сплачений через представника ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн (сімсот чотири гривні 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, ).
14. Стягнути на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) сплачений через представника ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн (сімсот чотири гривні 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, ).

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено протягом 30 днів з моменту складення повного тексту до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному ст.293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII.

Суддя: Н.А. Добрівська