Справа № 540/775/20
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

09 червня 2020 р. м. ХерсонСправа № 540/775/20

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Пекного А.С.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки),

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі (далі-відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати вимоги №Ф-3519-50 "У" від 06.11.2019 р. та № Ф-3519-50 "У" від 11.05.2020 р.

Ухвалою від 27.03.2020р. вказаний позов залишено без руху, позивачу наданий строк на усунення недоліків. Ухвала виконана, недоліки позову усунуті.

Ухвалою від 10.04.2020р. провадження у вказаній справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 30.04.2020р. задоволені клопотання сторін про заміну відповідача у справі №540/775/20 та замінено в порядку правонаступництва відповідача - з Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Положеннями ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" встановлено, що Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до податкового органу вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це податкового органу, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

У разі якщо згоди з податковим органом не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного податкового органу або оскаржити вимогу до податкового органу вищого рівня чи в судовому порядку.

Отже, Законом встановлений десятиденний строк на оскарження рішення.

Позивач, оскаржуючи вимоги, які датовані 06.11.2019р. та 11.05.2019р., звернувся до суду 23.03.2020 р., при цьому вказує, що фактично ознайомився та отримав оскаржувані вимоги 18.03.2020р. під час ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень. На підтвердження вказаної обставини позивачем надано до суду супровідний лист Каланчацького РВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з відміткою про дату ознайомлення.

З метою недопущення порушень прав позивача на доступ до суду, суд вважав за можливе станом на день розгляду заяви позивача про поновлення строку, визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом та відкрити провадження у справі. При цьому, для встановлення факту звернення позивача до суду в межах строку, встановленого чинним законодавством або його пропуску, суд витребував відповідні докази у відповідача, адже саме на нього законодавством покладений обов`язок направлення платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимоги про її сплату.

Відповідачем надано до суду заяву про залишення позовної заяви без розгляду з огляду на пропуск позивачем строків звернення до суду.

Заява відповідача обґрунтована тим, що вимога від 11.05.2020 р. № Ф-3519-50 "У" отримана позивачем особисто 23.05.2019р., що підтверджується рекомендованим повідомленням №706, а вимога від 06.11.2019 р. №Ф-3519-50 "У" отримана особисто 07.12.2019р., що також підтверджується рекомендованим повідомленням № 0856 та даними офіційного веб-сайту АТ "Укрпошта".

З огляду на викладене та приймаючи до уваги положення ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", відповідно до якого строк оскарження вимоги становить десять днів, відповідач просить залишити позовну заяву без розгляду.

Вирішуючи вказану заяву, суд дійшов до висновку про недостатність доказів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні відповідача. Тому ухвалою від 07.05.2020р. зобов`язано відповідача надати додаткові докази.

На виконання вказаної ухвали відповідачем надано до суду письмове пояснення, зі змісту якого убачається, що оскаржувані вимоги були направлені позивачу рекомендованим листом з повідомленням. Відповідач звертає увагу, що чинне законодавство не вимагає від податкового органу надсилати документи із описом вкладення, що може довести який саме документ направлявся на адресу платника податків.

Отже, відповідач вважає, що належним доказом направлення вимог про сплату боргу є повідомлення про вручення.

Судом досліджені докази, надані відповідачем на підтвердження фактів отримання позивачем оскаржуваних вимог, а саме копії рекомендованих повідомлень №706 та № 0856 , а також скриншот з офіційного веб-сайту АТ "Укрпошта" про вручення поштового відправлення. З вказаних повідомлень убачається, що вимога від 11.05.2020 р. № Ф-3519-50 "У" отримана позивачем особисто 23.05.2019р., що підтверджується його підписом на рекомендованому повідомленні, а вимога від 06.11.2019 р. №Ф-3519-50 "У" - отримана особисто 07.12.2019р.

Таким чином, з наявних матеріалів справи убачається, що позивач був обізнаний про порушення своїх прав оскаржуваними вимогами 23.05.2019р. та 07.12.2019р., отже встановлений чинним законодавством десятиденний строк пропущений.

Вирішуючи клопотання відповідача, суд дійшов до наступного.

Частиною 4 статті 123 КАС України встановлено, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Обов`язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визнана джерелом права.

Згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 р., набула чинності для України 11.09.1997 р.) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...".

Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" (заява №20347/03 §35) зазначено "… пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності…".

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України" (№ 3236/03 від 03 квітня 2008 року, §41) зазначено, що "…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.".

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

В даному випадку регулювання з боку держави полягає у встановлені строків звернення з позовом до суду.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Таким чином, дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Як зазначено вище, позивачем була надана заява про поновлення строку звернення до суду, в якій обґрунтована поважність причини пропуску строку звернення до суду, що полягала у неотриманні ним оскаржуваних вимог. На підставі саме цієї заяви та доказів щодо дати ознайомлення з виконавчими провадженнями, відкритими на підставі оскаржуваних вимог, суд дійшов до висновку про можливість відкриття провадження у даній справі та на час відкриття провадження у справі визнав вищевказані причини пропуску строку звернення до суду поважними.

Разом із тим, надані відповідачем докази спростовують доводи позивача про неотримання ним оскаржуваних вимог про стягнення боргу (недоїмки).

Таким чином, після відкриття провадження у даній справі суд дійшов до висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі від 10.04.2020р. висновок про визнання поважними причин пропуску строку звернення позивача до адміністративного суду з даним позовом був передчасним.

Частинами 13-15 статті 171 КАС України встановлено, що суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Враховуючи викладене, вбачаються підстави для залишення даної позовної заяви без руху та установлення позивачу строку на усунення недоліків, а саме: для надання до суду обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

Керуючись ст.ст.123, 243, 248 КАС України,

ухвалив:

Залишити позовну заяву без руху.

Надати позивачам строк для усунення недоліків позовної заяви - п`ять днів з дня вручення даної ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Після усунення недоліків позовної заяви документи до суду направляти із вказівкою на номер справи 540/775/20 та зазначенням прізвища судді, який прийняв ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання цієї ухвали, позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання.

Суддя А.С. Пекний