Справа № 520/4426/2020
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 р.Справа № 520/4426/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Чалого І.С.,

суддів: П`янової Я.В. , Зеленського В.В. ,

за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2020, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., м. Харків, повний текст складено 06.04.2020 по справі № 520/4426/2020 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив суд визнати протиправними дії відповідача, що полягають у ненаданні позивачу копії усього матеріалу за його скаргами від 11.03.2015 (С-330) та 04.06.2015(С-1028) та у незадоволенні вимог позивача про продовження строків зберігання його скарг від 11.03.2015 (С-330)та 04.06.2015 (С-1028); зобов`язати відповідача надати позивачу можливість зробити копії усього матеріалу за своїми скаргами від 11.03.2015 (С-330) та 04.06.2015 (С-1028), які зберігаються у Департаменті; продовжити до червня 2025 року строки зберігання матеріалів скарг позивача від 11.03.2015 (С-330) та 04.06.2015 (С-1028), які зберігаються у Департаменті.

03 квітня 2020 року позивачем подано до Харківського окружного адміністративного суду заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд звільнити його від сплати судового збору за подання даної заяви з тих же підстав, вказаних у клопотанні про звільнення від сплати судового збору за подання позову; заборонити відповідачу до прийняття остаточного судового рішення по суті заявлених позивних вимог знищувати матеріали скарг позивача від 11.03.2015 (С-330) та 04.06.2015 (С-1028), які зберігаються у Департаменті; зобов`язати відповідача зберігати матеріали скарг позивача від 11.03.2015 (С-330) та 04.06.2015 (С-1028), які зберігаються у Департаменті, до прийняття остаточного судового рішення по суті заявлених позовних вимог.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2020 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким задовольнити його заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що судом першої інстанції проігноровано вказане у позові та заяві про забезпечення позову про те, що строки зберігання у Департаменті матеріалів його двох скарг спливають у червні 2020 року, а тому виникає необхідність вжити дієві заходи, які б унеможливлювали знищення відповідачем матеріалів сказаних справ після спливу строків їх зберігання, адже невжиття таких заходів створює реальну загрозу невиконання рішення суду. Суд першої інстанції не з`ясував до якого саме строку будуть зберігатися у Департаменті матеріали його скарг та чи вистаче у суду часу для прийняття остаточного рішення у справі за його позовом, чим допустив порушення норм процесуального права. Стверджує, що не відповідає дійсності висновок суду про те, що ним не надано обгрунтованих доводів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову. Зазначає, що не своєчасне вжиття суддею заходів по забезпечення його позову може призвести до знищення відповідачем матеріалів його скарг до прийняття остаточного рішення по справі, що в свою чергу зробить неможливим виконання рішення суду. Також просить постановити окрему ухвалу з приводу істотного порушення суддею Котеньовим О.Г. приписів КАС України.

Позивач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав доводи апеляційної скарги, просив скаргу задовольнити.

Відповідач явку свого представника у судове засідання суду апеляційної інстанції не забезпечив, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), не перешкоджає розгляду справи.

Відповідачем направлено до суду клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що відповідно до постанови КМУ від 20.05.2020 № 392 з 22.05.2020 до 22.06.2020 року продовжено на всій території України дію карантину, встановленого постановою КМУ від 11.03.2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої коронавірусом SAR CoV - 2". Вищезазначені обставини є такими, що унеможливлюють забезпечення явки представника МВС України в судове засідання по справі № 520/2899/20.

Розглянувши вказане клопотання, суд апеляційної інстанції вважає, що воно не підлягає задоволенню, оскільки судом апеляційної інстанції у період дії карантинних заходів забезпечено процесуальну можливість для сторін та учасників справи доступу до суду, в тому числі і шляхом проведення судового засідання в порядку відеоконференції, в тому числі у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, та надіслання до суду апеляційної інстанції необхідних процесуальних документів, письмових пояснень у даній справі для урахування їх під час розгляду апеляційної скарги. При цьому колегією суддів враховано, що діяльність МВС України на період проведення карантинних заходів припинена не була, а відтак у відповідача була процесуальна можливість прийняти участь у розгляді даної справи шляхом проведення судового засідання в порядку відеоконференції та висловлення своєї позиції як в усній так і у письмовій формі, шляхом надіслання на поштову чи електронну адресу суду. Проте, відповідач не зважаючи на широкий обсяг прав, наданих йому щодо забезпечення його процесуальні можливості доступу до суду таким правом не скористався без поважних причин.

З огляду на приведені обставини справи, враховуючи явку позивача у судове засідання суду апеляційної інстанції, колегія суддів уважає, що у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи належить відмовити.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виснував, що позивачем не надано доказів щодо існування достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів по забезпеченню позову може привести до несприятливих наслідків для прав позивача, у разі постановлення на його користь судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150 - 158 КАС, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Слід зазначити, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Колегія суддів уважає, що зазначені позивачем у клопотанні про забезпечення позову доводи не давали суду підстави для вжиття заходів забезпечення позову, що передбачені статтею 151 КАС.

Як правильно встановив суд першої інстанції, позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо незадоволення вимог позивача про продовження строків зберігання його скарг від 11.03.2015 (С-330)та 04.06.2015 (С-1028), а також продовжити до червня 2025 року строки зберігання матеріалів скарг позивача від 11.03.2015 (С-330) та 04.06.2015 (С-1028), які зберігаються у Департаменті, а в заяві про забезпечення позову позивач просить заборонити відповідачу до прийняття остаточного судового рішення по суті заявлених позивних вимог знищувати матеріали скарг позивача від 11.03.2015 (С-330) та 04.06.2015 (С-1028), які зберігаються у Департаменті та зобов`язати відповідача зберігати матеріали скарг позивача від 11.03.2015 (С-330) та 04.06.2015 (С-1028), які зберігаються у Департаменті, до прийняття остаточного судового рішення по суті заявлених позовних вимог.

Отже, аргументація заяви про забезпечення позову у спосіб заборони відповідачу знищувати матеріали скарг позивача та зобов`язання зберігати матеріали скарг позивача за змістом подібна до обґрунтування і мотивації позовної заяви, в якій позивач оскаржує законність дій та рішень відповідача. Слушність та/чи обґрунтованість цих вимог суд ще не з`ясував, а отже задоволення цих вимог може призвести до дочасного вирішення спору, що є неприпустимим.

Існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивачів підтвердженої письмовими доказами щодо того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання надалі рішення суду, у матеріалах справи немає.

До того ж колегія суддів ураховує, що в матеріалах справи наявна копія листа Депертаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності № 22/3/1-С-2178 від 12.11.2019, в якому позивача повідомлено про те, що термін зберігання його скарг від 11.03.2015 та 04.06.2015 продовжено (а.с. 19).

Отже, з наведеного вище випливає, що небезпека знищення матеріалів скарг, щодо яких виник спір між сторонами та про що наголошує позивач в апеляційній скарзі, відсутня.

Із врахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 .

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції постановив ухвалу з дотриманням норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2020 по справі № 520/4426/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді Я.В. П`янова В.В. Зеленський
Повний текст постанови складено 09.06.2020.