Справа № 320/7250/19
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2020 року 320/7250/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Балаклицького А.І., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Славутицького відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними та скасування розпорядження та рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Славутицького відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 18.10.2019 про припинення виплат по пенсійній справі ОСОБА_1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області та Славутицький відділ обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 листопада 2019 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 15.11.2019 №81 про утримання надміру виплачених сум пенсій;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області та Славутицький відділ обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області подати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з дня набрання цим рішенням законної сили.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у період з 01.08.1987 по 27.08.1987 він виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а саме виконував роботи по залуженню та перезалуженню, прибиранню кормів, з вивезення майна в зоні евакуації Чорнобильської АЕС в Брагінському районі Гомельської області в населених пунктах с. Глуховичі, Нудачі, Богуши. У зв`язку з виконанням ним таких робіт, йому було присвоєно статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році другої категорії, про що свідчить посвідчення, видане Чернігівською обласною державною адміністрацією серії НОМЕР_2 .

Позивач зазначає, що у вересні 2019 року йому була призначена пенсія зі зниженням пенсійного віку на 8 років відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС".

Проте, відповідачем прийнято розпорядження від 18.10.2019 про припинення виплати по пенсійній справі та рішення від 15.11.2019 №81 про утримання надміру виплачених сум пенсії, в яких зазначено, що позивач не має права на призначення та отримання пенсії зі зменшенням пенсійного віку, оскільки довідка від 28.05.2019 №124 про роботу гр. ОСОБА_1 у зоні радіоактивного забруднення видана безпідставно.

Позивач вважає, що подані ним до пенсійного органу документи підтверджують його участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, та свідчать про наявність у нього права на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на вісім років відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що позивачу безпідставно призначено пенсію із зменшенням пенсійного віку на вісім років, оскільки довідка від 28.05.2019 №124 про роботу гр. ОСОБА_1 у зоні радіоактивного забруднення видана безпідставно. У зв`язку з зазначеним, відповідач вважає, що ним правомірно прийнято розпорядження від 18.10.2019 про припинення виплат по пенсійній справі ОСОБА_1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 та рішення від 15.11.2019 №81 про утримання надміру виплачених сум пенсій, оскільки позивачем було надано недостовірні дані щодо виконання ним робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.01.2020 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливим розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом № НОМЕР_3 , виданим органом №7411 22.02.2017, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки колгоспу ім. Чкалова Брагінського району Гомельської області від 16.10.1991 №59 ОСОБА_1 дійсно по рішенню колгоспу виконував в 30-ти км зоні роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в серпні 1987 року та його заробітна плата за серпень 1987 року склала в подвійному розмірі в сумі 222 руб. 11 коп. У вказаній довідці зазначено, що вона видана на підставі книг обліку та розрахунку, що зберігаються в архіві колгоспу.

Відповідно до довідки Брагінського районного агропромислового об`єднання від 18.10.1992 №927 ОСОБА_1 дійсно працював у період з 01.08.1987 по 27.08.1987 в зоні евакуації Чорнобильської АЕС в Брагінському районі Гомельської області в населених пунктах с. Глуховичі, Нудачі, Богуши та виконував роботи по залуженню та перезалуженню, прибиранню кормів, з вивезення майна.

Вказані відомості також підтверджуються довідкою Відкритого акціонерного товариства "Брагінський" ордена Леніна від 28.05.2019 №124, згідно якої ОСОБА_1 був безпосередньо зайнятий на роботах, що передбачені постановою ЦК КПРС Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29.12.1987 №1497-378 та постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до списку №1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, у період з 01.08.1987 по 27.08.1987.

Згідно довідки Відкритого акціонерного товариства "Брагінський" ордена Леніна від 06.08.2019 №253, фактичний заробіток ОСОБА_1 , який враховується для обчислення пенсії, за період з 25.07.1987 по 27.08.1987 склав 321,75 руб., з яких 66,64 руб. за липень 1987 року та 222,11 руб. за серпень 1987 року.

Відповідно до довідки Відкритого акціонерного товариства "Брагінський" ордена Леніна від 06.08.2019 №252, ОСОБА_1 є членом колгоспу ім. Чкалова та його вироблення та трудовий мінімум за 1987 рік склав 33 дня, а саме 6 днів в липні 1987 року та 27 днів в серпні 1987 року.

У довідці Відкритого акціонерного товариства "Брагінський" ордена Леніна від 06.08.2019 №351 повідомляється, що на зберіганні є групувальні відомості по обліку робочого часу і нарахованої заробітної плати за 1987 рік колгоспу імені Чкалова, де вказується відпрацьовані дні і нарахована заробітна плата, в тому числі вказується подвійна заробітна плата в зоні робіт евакуації. Наказів за 1987 рік на роботу в зону евакуації на зберіганні немає, знищені у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

У листопаді 1992 року Чернігівська обласна державна адміністрація видала позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році (Категорія 2) серії НОМЕР_2 , а тому позивач має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Судом встановлено, що 06.09.2019 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії.

Відповідно до рішення від 26.09.2019 №74 позивачу була призначена пенсія за віком, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 29.06.2019.

Славутицьким відділом обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області направлено запит від 09.09.2019 №1008/102-24 до Гомельського обласного управління фонду соціального захисту населення для проведення перевірки правомірності видачі довідки про період роботи в зоні відчуження гр. ОСОБА_1

15.10.2019 на адресу пенсійного органу надійшов лист від 01.10.2019 №01-30/1814, до якого додано акт від 01.10.2019 №б/н, за висновками якого довідка від 28.05.2019 №124 про роботу гр. ОСОБА_1 у зоні радіоактивного забруднення видана безпідставно.

18.10.2019 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області прийнято розпорядження від 18.10.2019 про припинення виплат по пенсійній справі ОСОБА_1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 з 01.11.2019, оскільки відсутнє право на зниження пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області прийнято рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 15.11.2019 №81, в якому зазначено про те, що у зв`язку з безпідставним призначенням пенсії на підставі наданих недостовірних даних сума переплати 9229,02 грн. підлягає поверненню з ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з вказаними рішеннями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із абзацом 22 статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV, у редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії) пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Абзацом 2 частини першої статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII, у редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії) умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Так, основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII, у редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії).

Статтею 49 Закону №796-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Суд зазначає, що відповідно до абзацу 3 пункту 1 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, а саме учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 8 років.

Згідно зі статтею 9 Закону №796-ХІІ особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.

Відповідно до статті 10 Закону №796-XII учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону №796-ХІІ підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Згідно з приписами частини третьої статті 65 Закону №796-ХІІ посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Пунктом 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 №501 (далі - Порядок №501, який був чинним під час видачі позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС) передбачено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до пункту 5 Порядку №501 учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня до 31 грудня 1986 р. від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 1 до 14, у 1988 - 1990 роках - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки - не менше 14 календарних днів у 1986 році, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія А.

В пункті 10 Порядку №501 уточнюється, на підставі яких документів видається посвідчення. Зокрема, встановлено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС посвідчення видаються на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військовий квиток і довідка командира військової частини про участь в ліквідації наслідків аварії в зоні відчуження; в) довідка про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту); г) рішення суду про встановлення факту перебування в зоні відчуження.

Суд зазначає, що єдиним документом, що підтверджує статус учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до абзацу 7 підпункту 5 пункту 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження.

Водночас законодавець встановив перелік документів, що підтверджують участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який не обмежується лише довідкою за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 №122, а навпаки такий факт може бути підтверджений будь-якими первинними документами.

Як було встановлено судом, у листопаді 1992 року Чернігівська обласна державна адміністрація видала позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році (Категорія 2) серії НОМЕР_2 .

Згідно довідки колгоспу ім. Чкалова Брагінського району Гомельської області від 16.10.1991 №59 ОСОБА_1 дійсно по рішенню колгоспу виконував в 30-ти км зоні роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в серпні 1987 року та його заробітна плата за серпень 1987 року склала в подвійному розмірі в сумі 222 руб. 11 коп. У вказаній довідці зазначено, що вона видана на підставі книг обліку та розрахунку, що зберігаються в архіві колгоспу.

Відповідно до довідки Брагінського районного агропромислового об`єднання від 18.10.1992 №927 ОСОБА_1 дійсно працював у період з 01.08.1987 по 27.08.1987 в зоні евакуації Чорнобильської АЕС в Брагінському районі Гомельської області в населених пунктах с. Глуховичі, Нудачі, Богуши та виконував роботи по залуженню та перезалуженню, прибиранню кормів, з вивезення майна.

Вказані відомості також підтверджуються довідкою Відкритого акціонерного товариства "Брагінський" ордена Леніна від 28.05.2019 №124, згідно якої ОСОБА_1 був безпосередньо зайнятий на роботах, що передбачені постановою ЦК КПРС Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29.12.1987 №1497-378 та постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до списку №1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, у період з 01.08.1987 по 27.08.1987.

Згідно довідки Відкритого акціонерного товариства "Брагінський" ордена Леніна від 06.08.2019 №253, фактичний заробіток ОСОБА_1 , який враховується для обчислення пенсії, за період з 25.07.1987 по 27.08.1987 склав 321,75 руб., з яких 66,64 руб. за липень 1987 року та 222,11 руб. за серпень 1987 року.

Відповідно до довідки Відкритого акціонерного товариства "Брагінський" ордена Леніна від 06.08.2019 №252, ОСОБА_1 є членом колгоспу ім. Чкалова та його вироблення та трудовий мінімум за 1987 рік склав 33 дня, а саме 6 днів в липні 1987 року та 27 днів в серпні 1987 року.

У довідці Відкритого акціонерного товариства "Брагінський" ордена Леніна від 06.08.2019 №351 повідомляється, що на зберіганні є групувальні відомості по обліку робочого часу і нарахованої заробітної плати за 1987 рік колгоспу імені Чкалова, де вказується відпрацьовані дні і нарахована заробітна плата, в тому числі вказується подвійна заробітна плата в зоні робіт евакуації. Наказів за 1987 рік на роботу в зону евакуації на зберіганні немає, знищені у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Вказані документи були надані відповідачу, що не заперечується останнім.

Суд вважає, що позивачем було подано достатньо документів для підтвердження періоду його роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження.

При цьому, посилання відповідача на те, що довідка від 28.05.2019 №124 про роботу гр. ОСОБА_1 у зоні радіоактивного забруднення видана безпідставно є необґрунтованими, оскільки в додатковому акті перевірки від 10.12.2019 зазначено відомості про групувальні відомості по обліку робочого часу і нарахованої заробітної плати за 1987 рік колгоспу імені Чкалова, де вказується відпрацьовані дні і нарахована заробітна плата, в тому числі вказується подвійна заробітна плата в зоні робіт евакуації.

Отже, матеріалами справи підтверджується факт роботи позивача у період з 01.08.1987 по 27.08.1987 в зоні евакуації Чорнобильської АЕС в Брагінському районі Гомельської області в населених пунктах с. Глуховичі, Нудачі, Богуши, де виконував роботи по залуженню та перезалуженню, прибиранню кормів, з вивезення майна.

Верховний Суд у постановах від 22.03.2018 у справі №588/538/16-а, від 23.05.2018 у справі №398/3509/16-а, від 27.02.2018 у справі №344/9789/17 та від 22.01.2019 у справі №295/1087/17 висловив правовий висновок щодо застосування положень ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Верховний Суд вказав, що єдиним документом, що підтверджує статус учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вже було встановлено судом, позивач має посвідчення ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (2 категорія), в період з 01.08.1987 по 27.08.1987 він приймав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Суд наголошує, що Закон №796-ХІІ надає особам право на отримання пенсії зі зниженням віку на 8 років за умови роботи в зоні відчуження у 1987 році не менше 14 календарних днів.

Отже, в ході розгляду справи судом підтверджено факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що дає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Посвідчення позивача недійсним не визнавалось, його статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідачем не оспорюється.

Відповідно до ст. 49 Закону №1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Судом не встановлено і відповідачем не доведено, що довідка Відкритого акціонерного товариства "Брагінський" ордена Леніна від 28.05.2019 №124 про роботу гр. ОСОБА_1 у зоні радіоактивного забруднення містить неправдиві відомості, тобто не встановлено обставин, які б могли бути підставою для припинення виплати пенсії або відмови у її призначенні.

Більш того, іншими документами, які наявні в матеріалах справи та були надані відповідачу, підтверджено участь позивача у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 01.08.1987 по 27.08.1987.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право на призначення йому пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 8 років, а тому оскаржуване розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 18.10.2019 про припинення виплат по пенсійній справі ОСОБА_1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо вимог позивача про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 15.11.2019 №81 про утримання надміру виплачених сум пенсій, суд зазначає наступне.

Статтею 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

З аналізу наведеної статті випливає, що відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе за наявності однієї з двох умов: зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вищевказаний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до положень статті 102 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Статтею 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Аналіз наведених норм закону свідчить, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані пенсійним органом за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року №6-4 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за №374/7695).

Згідно вимог пункту 3 Порядку від 21 березня 2003 року №6-4 суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.

Частиною 2 статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

З огляду на зазначене, суд зазначає, що пенсіонер не може нести відповідальність за зміст та достовірність офіційних документів, які видаються підприємствами чи іншими організаціями на виконання покладених на них обов`язків.

Відносини, пов`язані із встановленням факту фіктивності того чи іншого документа, підпадають під ознаки такого діяння як використання підроблених документів, що відповідно до статті 358 Кримінального кодексу України є злочином.

Враховуючи положення частини 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що факт підробки документа та використання підробленого документа повинні підтверджені лише вироком суду у кримінальному провадженні, що набрав законної сили.

Таким чином, на думку суду, на пенсіонера може бути покладений обов`язок про повернення надлишково виплаченої пенсії лише у випадку встановлення і доведення об`єктивними даними зловживань з його боку, тобто наявність об`єктивно встановленої вини в наданні недостовірних даних.

Відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, і на якого у відповідності до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок доказування правомірності своїх рішень та дій, не надав суду належних доказів, які б підтверджували зловживання з боку позивача або подання останнім недостовірних даних при призначенні та отриманні ним пенсії.

Як було встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, довідка Відкритого акціонерного товариства "Брагінський" ордена Леніна від 28.05.2019 №124 про роботу гр. ОСОБА_1 у зоні радіоактивного забруднення не містить неправдиві відомості.

Більш того, іншими документами, які наявні в матеріалах справи та були надані відповідачу, підтверджено участь позивача у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 01.08.1987 по 27.08.1987.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 15.11.2019 №81 про утримання надміру виплачених сум пенсій є протиправним, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Зважаючи на те, що судом визнано протиправним та скасовано оскаржуване розпорядження від 18.10.2019 про припинення виплат по пенсійній справі ОСОБА_1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 , на підставі якого позивачу припинено виплату пенсії з 01.11.2019, суд вважає про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог і в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 листопада 2019 року.

Разом з тим, позовні вимоги позивача, які заявлені до Славутицького відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 42 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасниками справи є сторони, треті особи.

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 46 Кодексу адміністративного судочинства України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно з п. 7, п. 9 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України у цьому Кодексі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача;

суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Статтею 80 Цивільного кодексу України визначено, що юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Отже, відповідачем по справі, серед іншого, є юридична особа, яка наділена процесуальною правоздатністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Частиною 2 статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам) (ч. 3 ст. 43 Кодексу адміністративного судочинства України).

Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві в якості другого відповідача вказаний Славутицький відділ обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Відповідно до пункту 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за №40/26485, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: організовує роботу управлінь Фонду щодо, зокрема, призначення (перерахунку) і виплати пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства.

Пунктом 3 розділу І Інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та з інших соціальних питань, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.09.2018 №760 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.10.2018 за №1152/32604, передбачено, що у цій Інструкції терміни вживаються в таких значеннях:

органи, які призначають пенсії, - головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі;

уповноважені структурні підрозділи - визначені МВС, ЦОВВ та Національною гвардією України структурні підрозділи, на які покладено функції з підготовки та подання до органів, які призначають пенсії, необхідних для призначення пенсій документів.

Отже, з вищенаведених положень чинного законодавства слідує, що призначення (перерахунок) і виплати пенсій є функцією Головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

А тому в даному випадку належним відповідачем по справі є виключно Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірність своїх рішень

Вимогами ч. 3 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частини 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню.

Щодо клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

З аналізу викладених норм слідує, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги обставини даної справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю щодо виконання рішення в даній справі, оскільки позивачем не наведено доводів та не надано доказів, які свідчать про те, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивач є звільненим від сплати судового збору. Доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав. Таким чином, судові витрати присудженню на користь позивача не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 72-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 18.10.2019 про припинення виплат по пенсійній справі ОСОБА_1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 15.11.2019 №81 про утримання надміру виплачених сум пенсій.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 листопада 2019 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Балаклицький А. І.