Справа № 440/1503/20
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/1503/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Клочка К.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавської міжрайонної МСЕК №1 Комунального підприємства Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи Полтавської обласної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

20.03.2020 ОСОБА_1 /надалі - ОСОБА_1 , позивач/ звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавської міжрайонної МСЕК №1 Комунального підприємства Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи Полтавської обласної ради /надалі - відповідач/ про:

- визнання протиправною бездіяльності Полтавської міжрайонної МСЕК №1 Комунального підприємства Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи Полтавської обласної ради в частині ненадання доступу ОСОБА_1 до інформації згідно з його запитами від 18.12.2019 та від 27.01.2020;

- визнання протиправною бездіяльності Полтавської міжрайонної МСЕК №1 Комунального підприємства Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи Полтавської обласної ради щодо недотримання встановленого законом 5-ти денного строку надання інформації на запити про інформацію від 18.12.2019 та від 27.01.2020;

- зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 інформацію згідно з його запитами від 18.12.2019 та від 27.01.2020;

- стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 45000,00 грн.

Підставою позову є порушення права позивача у сфері публічно-правових відносин внаслідок не надання відповідачем публічної інформації у строки встановлені Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/1503/20; призначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 15.04.2020 у задоволенні клопотань позивача про розгляд справи у відкритому судовому засіданні з викликом сторін та про виклик і допит свідків відмовлено.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 18.12.2019 звернувся до відповідача із заявою в якій зазначив, що медична документація має бути надана за вимогою хворого чи законного представника. Основними медичними документами є історія хвороби і амбулаторна картка хворого, а також інші документи, які стосуються лікування і догляду. Указано, що медичне направлення позивача як пацієнта здійснене ЛКК-2-ї Полтавської лікарні на МСЕК, виписки із історії хвороби, за якою проводилося лікування - інсульт. Враховуючи викладене, позивач просив надати дану інформацію, а також обґрунтований та мотивований висновок про стан здоров`я за діагнозом інсульт відповідно до висновків, зроблених МСЕК на своєму засіданні 18.12.2019.

27.01.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просив надати інформацію про причини встановлення позивачу групи інвалідності з 12.12.2019, як це передбачено нормативно, та надати належним чином засвідчену копію акта огляду хворого ОСОБА_1 , проведеного Полтавською міжрайонною МСЕК 18.12.2019.

Також позивач у зверненні просив надіслати на його адресу довідку про інвалідність встановленої законодавством форми, зазначаючи з посиланням на положення пункту 24 постанови КМУ № 1317 від 03.12.2009 "Про медико-соціальну експертизу", що вказана довідка є головним документом, який надається особі при визнанні її інвалідом.

Позивач вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність в частині ненадання доступу ОСОБА_1 до інформації згідно з якого запитами від 18.12.2019 та від 27.01.2020 та щодо недотримання встановленого законом 5-ти денного строку надання інформації на запити про інформацію від 18.12.2019 та від 27.01.2020, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 № 2657-XII /надалі - Закон № 2657-XII/ інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Положеннями статті 4 Закону № 2657-XII передбачено, що суб`єктами інформаційних відносин є: фізичні особи; юридичні особи; об`єднання громадян; суб`єкти владних повноважень. Об`єктом інформаційних відносин є інформація.

Частиною першою статті 5 Закону № 2657-XII визначено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI (надалі - Закон №2939-VI) визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

За змістом статті 1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 3 Закону №2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Стаття 5 Закону №2939-VI передбачає, що доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Частинами 1, 3-5 статті 10 Закону №2939-VI визначено, що кожна особа має право на доступ до інформації про неї, яка збирається та зберігається; розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані: надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом; використовувати її лише з метою та у спосіб, визначений законом; вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб; виправляти неточну та застарілу інформацію про особу самостійно або на вимогу осіб, яких вона стосується. Зберігання інформації про особу не повинно тривати довше, ніж це необхідно для досягнення мети, задля якої ця інформація збиралася. Відмова особі в доступі до інформації про неї, приховування, незаконне збирання, використання, зберігання чи поширення інформації можуть бути оскаржені.

За змістом статті 12 Закону № 2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Відповідно до положень статті 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі. Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Стаття 20 Закону №2939-VI визначає, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту. Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Як встановлено судом, відповідачем розглянуто заяву-запит позивача від 18.12.2019 та листом від 27.12.2019 № 929 надано позивачу відповідь, у якій, зокрема указано, що пунктом 18 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 передбачено, що відповідальність за якість медичного обстеження, своєчасність та обґрунтованість направлення громадян на медико-соціальну експертизу покладається на керівника лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я. Тому всю інформацію щодо персональних даних про стан здоров`я позивач має можливість отримати за місцем свого лікування. Крім того, повідомлено позивача, що у випадку його незгоди з рішенням міжрайонної МСЕК позивач має право подати протягом місяця після одержання висновку комісії письмову заяву до обласної транспортно-радіологічної МСЕК, одним із повноважень якої є повторний огляд осіб, що звертаються для встановлення інвалідності та оскаржили рішення міжрайонних МСЕК.

Крім того, відповідачем розглянуто заяву-запит позивача від 27.01.2020 та листом від 30.01.2020 №89 повідомлено позивача, що Полтавською міжрайонною МСЕК №1 загального профілю 07.07.2016 позивачу була встановлена друга група інвалідності по загальному захворюванню з ураженням ОРА. На підставі цього рішення позивачу була видана довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0551839, про що свідчить підпис позивача від 07.07.2016 у журналі обліку довідок медико-соціальної експертної комісії, виданих інвалідам (форма первинної облікової документації № 157-4/о, затверджена наказом МОЗ України від 30.07.2012 № 577). Зазначено, що відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 7 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" особа може одночасно бути визнана особою з інвалідністю однієї групи і лише з однієї причини. При підвищенні групи інвалідності в разі виникнення більш тяжкого захворювання причина інвалідності встановлюється на вибір особи з інвалідністю. 12.12.2019 зазначена комісія за результатами проведеної медико-соціальної експертизи підтвердила наявність у позивача групи інвалідності, оскільки згідно з критеріями встановлення інвалідності, наявні на момент медико-соціальної експертизи, функціональні порушення у організмі позивача відповідали ступеню втрати здоров`я, що спричиняє обмеження у вираженому ІІ ступені однієї чи декількох категорій життєдіяльності особи. Крім того, указано, що підстав для видачі чергової довідки про встановлення групи інвалідності у комісії не було. Зазначено, що використання й оформлення бланка суворої звітності - виписки з акта огляду МСЕК і довідки до акта огляду МСЕК можливе за умови змін у ступені обмеження життєдіяльності осіб, що зверталися для встановлення інвалідності, тобто, у випадку позивача, це стійкі значно вираженої важкості функціональні порушення в організмі (перша група інвалідності), або ж - стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі (третя група інвалідності).

За змістом статті 21 Закону №2939-VI інформація на запит надається безкоштовно. У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк в межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно. При наданні особі інформації про себе та інформації, що становить суспільний інтерес, плата за копіювання та друк не стягується.

Підстави для відмови в задоволенні запиту на інформацію визначає стаття 22 Закону №2939-VI.

Так, згідно з приписами вказаної статті розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону. Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації. Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником. У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис. Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовий формі.

Стосовно вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльності Полтавської міжрайонної МСЕК №1 Комунального підприємства Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи Полтавської обласної ради в частині ненадання доступу ОСОБА_1 до інформації згідно з якого запитами від 18.12.2019 та від 27.01.2020 суд зазначає наступне.

В рамках адміністративного судочинства бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України; дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм.

З листів відповідача від 27.12.2019 та 30.01.2020 вбачається, що останнім не надано інформації на запити позивача, зокрема запитуваних позивачем документів та пояснень на поставлені позивачем питання.

Крім того, зазначені листи також не є відмовами у наданні інформації у розумінні статті 22 Закону № 2939-VI, оскільки не відповідають положенням вказаної статті.

Таким чином, у спірних правовідносинах мала місце не бездіяльність, як зазначає позивач, а дії відповідача щодо неналежного розгляду звернення запитів позивача від 18.12.2019 та 27.01.2020, що є порушенням вищевказаних норм Закону №2939-VI.

У зв`язку з цим суд вважає за необхідне згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії відповідача щодо неналежного розгляду запитів позивача від 18.12.2019 та 27.01.2020 та ненадання інформації на вказані запити.

Крім того суд зазначає, що відповідачем не дотримано п`ятиденний строк розгляду запиту позивача від 18.12.2019, оскільки надано відповідь листом від 27.12.2019, тобто з порушенням строку встановленого статтею 20 Закону №2939-VI.

Водночас судом встановлено, що відповідь на запит позивача від 27.01.2020 надано відповідачем листом від 30.01.2020, тобто відповідь на запит на інформацію надано у строк не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення вимог позивача в частині визнання протиправною бездіяльності Полтавської міжрайонної МСЕК №1 Комунального підприємства Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи Полтавської обласної ради щодо недотримання встановленого законом 5-ти денного строку надання інформації на запит про інформацію від 18.12.2019.

Разом з тим, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Полтавської міжрайонної МСЕК №1 Комунального підприємства Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи Полтавської обласної ради щодо недотримання встановленого законом 5-ти денного строку надання інформації на запит про інформацію від 27.01.2020, задоволенню не підлягають.

Визначаючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути запити ОСОБА_1 про надання інформації від 18.12.2019 та від 27.01.2020 у порядку, визначеному Законом 2939-VI.

Надаючи оцінку вимогам позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 45000,00 грн, слід зазначити наступне.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини першої статті 1174 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Отже для відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи не є кваліфікуючою ознакою наявність вини цієї особи, але право на відшкодування шкоди законодавством пов`язується з підставами виникнення шкоди, завданої незаконними діями, та умовами виникнення права на його відшкодування.

Згідно частини першої статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права

При з`ясуванні фактів, з якими Закон пов`язує відшкодування моральної шкоди, слід виходити з вимог статей 1167, 1187 Цивільного кодексу України, які визначають підстави покладання обов`язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування.

Відповідно до роз`яснень, даних в пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95 №4, моральна шкода це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Частиною другою статті 23 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У позові позивачем указано, що протиправні дії відповідача спричинили моральні та душевні страждання позивачу.

Водночас позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту завдання йому моральної шкоди відповідачем, зокрема того, що неналежний розгляд запитів позивача про надання інформації призвів до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагає від позивача додаткових зусиль для організації його життя.

З огляду на викладене, підстав для стягнення моральної шкоди відсутні.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору. Доказів щодо понесення інших судових витрат позивачем не надано.

Отже, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Полтавської міжрайонної МСЕК №1 Комунального підприємства Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи Полтавської обласної ради (вул. Івана Мазепи, 33, Полтава, Полтавська область, 36028, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Полтавської міжрайонної МСЕК №1 Комунального підприємства Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи Полтавської обласної ради щодо неналежного розгляду запитів ОСОБА_1 від 18.12.2019 та 27.01.2020 та ненадання інформації на вказані запити.

Визнати протиправною бездіяльність Полтавської міжрайонної МСЕК №1 Комунального підприємства Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи Полтавської обласної ради щодо недотримання встановленого Законом України "Про доступ до публічної інформації" 5-ти денного строку надання інформації на запит про інформацію від 18.12.2019.

Зобов`язати Полтавську міжрайонну МСЕК №1 Комунального підприємства Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи Полтавської обласної ради повторно розглянути запити ОСОБА_1 від 18.12.2019 та від 27.01.2020 у порядку, визначеному Законом України "Про доступ до публічної інформації".

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням положень пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.І. Клочко