Справа № 563/288/20
Суддя: Кулик Є. В.
Дата ухвалення: 2020-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 563/288/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.06.2020 року

Корецький районний суд Рівненської області

у складі:

головуючого судді Кулика Є.В.

секретар судового засідання Федичканич В.Ю.

за участю:

представника позивача Ткачука В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Корець адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області, інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кислюка В.Л. про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ДП18 №531760,-

в с т а н о в и в :

До Корецького районного суду Рівненської області звернувся з вказаним позовом адвокат Ткачук В.М. в інетерах ОСОБА_1 , в якому просить скасувати постанову інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кислюка В.Л. серії ДП18 №531760 від 04 березня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 122 КУпАП, ч.2 ст.36 КУпАП.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 07 березня 2020 року отримав лист із оскаржуваною постановою, з якого дізнався, що 04 березня 2020 року було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121, ч.2 ст.122 КУпАП, ч.2 ст.36 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень. Дійсно, 04 березня 2020 року ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції і причиною зупинки було нібито він їхав по лівій смузі руху, в той час коли права була вільною, проте ОСОБА_1 наполягає, що їхав в правій смузі. А в лівій смузі рухався тільки тоді, коли здійснював маневр об`їзду ям на дорозі для уникнення пошкодження автомобіля і не перешкоджав руху інших транспортних засобів. Також після зупинки ОСОБА_1 інспектором було повідомлено, що в його автомобіля не працювала лампа лівого сигналу повороту, однак ця лампа працювала і працює до тепер. Вказує, що позивачем пояснювалось інспектору, що ОСОБА_1 нічого не порушував, на що інспектор повернув йому документи і дозвлив продовжувати рух. І лише 07 березня 2020 року коли ОСОБА_1 отримав оскаржувану постанову з`ясувалось, що інспектором Кислюком В.Л. складено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Додатково вказує, що ОСОБА_1 не роз`яснювались його права, передбачені ст.279, 280, 283 КУпАП, в постанові відсутні показання свідків, також позивачу не пропонувалось надати свої письмові пояснення.

Вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона є неправомірною та необгрунтованою. А тому просить суд постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Представник позивача в судовому засіданні позов пітримав та просив задоволити його повністю з підстав викладених у позовній заяві.

Представник Управління патрульної поліції в Житомирській області в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. До суду подав відзив, в якому просив відмовити у його задоволенні за безпідставністю. Вказує, що постанова інспектором винесена правомірно, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та прийняття складеної спірної постанови грубих порушень закону не було допущено і підстави для її беззаперечного скасування відсутні. Вважає, що ОСОБА_1 намагається уникнути адміністратвиної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Відповідач інспектор Кислюк В.Л. в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі за текстом -ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Згідно із п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до суду у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

В постанові серії ДПР18 № 531760 від 04 березня 2020 року вказано, що 04 лютого 2020 року о 22 год. 45 хв. на автодорозі сполучення Київ-Чоп 236 км. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки "Renault Trafic", державний номерний знак НОМЕР_1 рухався по крайній лівій смузі, не маючи наміру здійснити поворот ліворуч (розворот), в той час коли праві смуги були не зайняті, чим порушив п.п. 11.5 ПДР України, а також на даному автомобілі не працювала лампа лівого стоп сигналу, чим порушено п.п. 31.4.3. (а) ПДР України. Вказані адміністративні правопорушення кваліфіковані за ч.1 ст.121, ч.2 ст.122, ч.2 ст.36 КУпАП.

Відповідно до п. 11.5 Правил дорожнього руху - на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Згідно п.п.31.4.3 ПДР України зовнішні світлові прилади: a) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Так за ч. 1 ст. 121 КУпАП України передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП настає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Також інспектором застосовано ч.2 ст.36 КУпАП, яка передбачає, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ст. 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Втім, в оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу вини позивача у скоєнні даних правопорушень, в тому числі не зазначено жодних відомостей про фіксування подій на нагрудну камеру поліцейського, хоча відеозапис суду наданий, а також не визначено, яким чином відповідач дійшов висновку, що позивач порушив п.п.11.5 ПДР України, оскільки доказів, на підтвердження даного факту суду не надано. Крім того, інспекторами проігноровано прохання ОСОБА_1 , яке зафіксовано на відеозапису, щодо залучення свідків і надання ними показань стосовно вчинення правопорушення.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 було зупинено 04 березня 2020 року о 22 год 45 хв. за порушення п.п.11.5 ПДР України, яке не зафіксовано на відеозапису. Порушення п.п.31.4.3 ПДР України спростовується відеофіксацією, на якій чітко видно, що лівий сигнал стоп освітлюється, тобто зовнішній світловий прилад повністю справний.

Верховний Суд України у постанові від 26.04.2018 року №338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотримання правил дорожнього руху працівниками органів Національної поліції, може бути доказом у справі лише у тому випадку, коло воно зафіксоване у встановленому законом порядку, проте наданий відеозапис події не містить підтверджень щодо порушення п.п.11.5 ПДР України, так як не зафіксоване, а порушення п.п.31.4.3 ПДР України спростовується відеофіксацією.

За правилами ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін диспозитивність та офіційного з`ясування всіх обставин у справі.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Поряд із цим, згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Отже, постанова серії ДП18 №531760 по справі про адміністративне правопорушення винесена без достатніх доказів наявності у діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП та без встановлення всіх обставин справи, що виключає її законність.

З огляду на викладене, оскільки відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено належними і допустимими доказами правомірності прийнятої ним постанови, суд вважає, що остання підлягає скасуванню, з підстав відсутності у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст.242, 244-246, 286 КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

Постанову інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кислюка В.Л. серії ДП18 №531760 від 04 березня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. - скасувати, справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Корецький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений та підписаний 11 червня 2020 року.

Суддя: Є.В. Кулик