Справа № 300/1265/20
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2020-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у забезпеченні позову
"11" червня 2020 р. Справа № 300/1265/20
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Панікар І.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Автостатус Плюс" до Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування підпункту 4 пункту 2 наказу № 58 від 03.06.2020 року,-
В С Т А Н О В И В:
09.06.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Автостатус Плюс" звернулося до суду з позовом до Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування підпункту 4 пункту 2 наказу № 58 від 03.06.2020 року.
Питання щодо відкриття провадження в даній адміністративній справі станом на момент постановлення даної ухвали судом не вирішено.
Одночасно із позовною заявою, позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії підпункту 4 пункту 2 наказу Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області Про затвердження рішення акредитаційної комісії № 58 від 03.06.2020 року, яким затверджено прийняте на засіданні акредитаційної комісії Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області від 03 червня 2020 року рішення щодо тимчасового припинення дії Сертифікату навчального закладу у зв`язку із порушенням ним вимог законодавства в системі підготовки водіїв транспортних засобів, а саме: тимчасового припинення дії Сертифіката Товариства з обмеженою відповідальністю Автостатус Плюс серії МВС № 001485 терміном на десять календарних днів, до 13.06.2020 року.
В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що у випадку прийняття судом на користь позивача рішення у даній справі не в межах дії оскаржуваного пункту (до 13 червня 2020 року), то це вже не відновить порушеного права позивача, за яким він звернувся до адміністративного суду, оскільки рішення суб`єкта владних повноважень вважатиметься виконаним. При цьому, його виконання призведе до виникнення нових несприятливих наслідків та порушень прав позивача. Натомість, вжитий судом захід забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії оскаржуваного пункту наказу, жодним чином не вплине на права відповідача, а лише буде запроваджений з метою дотримання прав та інтересів особи - позивача, яка звернулась до суду. Додатково звертає увагу, що зупинення дії сертифікату на підставі оскаржуваного пункту негативно вплине на матеріальне становище позивача, яке після запровадження КМУ карантину, і так є нестабільним. За наведених обставин вважає, що прийняття відповідачем оскаржуваного пункту наказу тимчасово зупиняє роботу навчального закладу, внаслідок чого, лише вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом його зупинення відновить існуюче становище позивача до винесення судом остаточного рішення у даній справі.
За правилами частини 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд зазначає наступне.
Частина 1 статті 150 КАС України передбачає, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Відповідно до частини 2 статті 150 КАС України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
З наведених приписів Закону вбачається, що загальною вимогою для розгляду і вирішення питання про забезпечення позову за ініціативою позивача є наявність відповідних підстав.
Суд зазначає, що за своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
Тобто, забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Згідно із частини 4 статті 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Таким чином, статтею 150 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити її.
Стаття 151 КАС України визначає види забезпечення позову.
Згідно з частиною 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
У відповідності до частини 2 статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Так, суд зазначає, що співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.
Суд наголошує, що в адміністративних справах щодо оскарження правового акта індивідуальної дії, забезпечуючи такий позов шляхом зупинення дії вказаного акта, судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Відтак, зупинення дії оскаржуваного підпункту 1 пункту 2 наказу № 58 від 03.06.2020, що є предметом позову, буде фактично вирішенням справи судом до постановлення рішення у справі, що є неприпустимим та порушує принцип рівності сторін, регламентований ст. 8 КАС України.
Таким чином, можливість вирішення публічно-правового спору шляхом забезпечення позову не відповідає системним положенням статями 150, 151 КАС України та змісту прав позивача, передбачених чинним законодавством.
Також, посилання позивача на те, що зупинення дії сертифікату на підставі оскаржуваного пункту негативно вплине на матеріальне становище позивача, яке після запровадження КМУ карантину, і так є нестабільним, суд вважає необґрунтованими, оскільки на підтвердження вищенаведених обставин позивачем не надано жодного доказу в зв`язку із чим такі обставини також не підтверджують того факту, що невжиття заявлених позивачем заходів забезпечення адміністративного позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Додатково суд зазначає, що підстави забезпечення позову повинні підтверджуватись належними та допустимими доказами.
За таких обставин суд приходить до висновку, що вирішення заяви про забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб на даній стадії фактично є свідченням розгляду справи по суті, а тому заява товариства про забезпечення позову задоволенню не підлягає.
Враховуючи наведене, керуючись статтями 150, 151, 156, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
У Х В А Л И В:
В задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автостатус Плюс" до Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування підпункту 4 пункту 2 наказу № 58 від 03.06.2020 року - відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Панікар І.В.