Справа № 420/7232/19
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/7232/19
Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О.,

при секретарі Ішханяні Р.А.,

за участю представника позивача-адвоката Марочкіна В.О. та представника відповідача Лисого С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року (м. Одеса, дата складання повного тексту рішення - 16.03.2019р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області та 3-ї особи ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

02.12.2019 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Марочкін В.О. звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ НП в Одеській області та 3-ї особи ОСОБА_2 , в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Одеській області від 11.10.2019 року №2486 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» про звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції за останньою визначеною посадою «оперуповноваженого» СКП Ізмаїльського ВП ГУ НП в Одеській області;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на службі в поліції;

- внести виправлення до трудової книжки ОСОБА_1 у зв`язку з поновленням на службі в поліції за останньою визначеною посадою «оперуповноваженого» СКП Ізмаїльського ВП ГУ НП в Одеській області;

- стягнути з ГУ НП в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 10000 грн.;

- стягнути з ГУ НП в Одеській області на його користь грошові кошти (виплати), пов`язані з відшкодуванням витрат на правову допомогу за умовами укладеної угоди про надання правничої допомоги від 06.11.2019р. з адвокатом Марочкіним В.О. у розмірі 2600 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, позивача було звільнено зі служби в поліції з грубими порушеннями процедури звільнення, а зазначені у спірному наказі підстави для звільнення не встановлюють ні складу, ні події дисциплінарного правопорушення, а базуються лише на загальних правових нормах, у зв`язку з чим, оскаржуваний наказ є протиправним та підлягає скасуванню.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник 03.04.2020 року ОСОБА_1 - адвокат Марочкін В.О. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача (апелянта) підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні.

Представника відповідача в судовому засіданні суду 2-ї інстанції апеляційну скаргу категорично не визнав та мотивовано наполягав на залишенні її без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи сторін та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - старший лейтенант поліції ОСОБА_1 проходив служу в органах внутрішніх справ з вересня 2010 року до листопада 2015 року; з листопада 2016 року він проходив службу в поліції на посаді «оперуповноваженого» СКП Ізмаїльського ВП ГУ НП в Одеській області (календарна вислуга років - 10 років 1 місяць).

11.08.2019 року (вх.№12794) до ГУ НП в Одеській області надійшов рапорт заступника начальника ВПН УКЗ ГУ НП в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_8 про те, що 11.08.2019 року мобільною групою УКЗ ГУ НП, спільно з інспектором ВІОС УКЗ ГУ НП ст.лейтенантом поліції ОСОБА_3 , у службовому автомобілі було виявлено 2 (двох) поліцейських (а саме: ст.лейтенанта поліції ОСОБА_1 та майора поліції ОСОБА_4 ) з ознаками алкогольного сп`яніння.

Аналогічного змісту доповідну записку на адресу начальника ГУ НП в Одеській області надіслав і начальник УКЗ ГУ НП в Одеській області полковник поліції Перчик О.М.

16.08.2019 року начальником ГУ НП в Одеській області видано наказ №2013 про призначення за вказаним вище фактом службового розслідування.

13.09.2019 року начальником ГУ НП в Одеській області затверджено Висновок службового розслідування за фактом виявлення у стані алкогольного сп`яніння працівників Ізмаїльського ВП ГУ НП ст.лейтенанта поліції ОСОБА_1 та майора поліції ОСОБА_4

11.10.2019 року начальником ГУ НП в Одеській області, на підставі вказаного вище Висновку службового розслідування, видано наказ №2486 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Ізмаїльського ВП ГУ НП в Одеській області», яким, в свою чергу, за порушення вимог п.2 ч.3 ст.1 розділу І «Дисциплінарного Національної поліції України» (затв. ЗУ від 15.03.2018р. №2337-VІІІ), п.п.1, 2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги поліцейського, абз.6 п.2 розділу 2 «Правил етичної поведінки поліцейських» (затв. наказом МВС №1179 від 09.11.2016р.), п.3.2 розділу 3 «Правил внутрішнього службового розпорядку ГУ НП в Одеській області» (затв. наказом ГУ НП в Одеській області №3705 від 29.10.2018р.), на оперуповноваженого СКП Ізмаїльського ВП ГУ НП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді «звільнення зі служби в поліції».

29.10.2019 року начальником ГУ НП в Одеській області, на підставі вказаного вище дисциплінарного наказу №2486 від 11.10.2019р. та подання начальника Ізмаїльського ВП від 18.10.2019р., видано наказ №14390/с, яким старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , у відповідності до вимог п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (т.б. у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді «звільнення зі служби») звільнено зі служби в поліції з 31.10.2019р.

Не погоджуючись з такими діями та наказом відповідача №2486 від 11.10.2018р., позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності вимог та, відповідно, з правомірності дій та спірних наказів відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обґрунтованими та заснованими на законі, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

А як визначено приписами ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Правові ж засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, безпосередньо визначено Законом України «Про національну поліцію» від 02.07.2015р. №580-VIII.

Як слідує зі змісту вимог ст.3 вказаного Закону №580-VIII, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Так, згідно із ч.1 ст.17 цього ж Закону №580-VIII, «поліцейським» є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Як визначено ч.1 ст.18 Закону №580-VIII, поліцейський зобов`язаний, зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

А як передбачають приписи ч.ч.1,2 ст.19 Закону №580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Як вбачається з положень п.6 ч.1 ст.77 Закону України №580-VIII (на підставі якої було звільнено позивача), поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Сутність же службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження фактично визначає «Дисциплінарний статут Національної поліції України», затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018р. №2337-VIII.

Дія цього Статуту поширюється на усіх поліцейських, які, в свою чергу, повинні неухильно додержуватися його вимог.

Так, ст.1 Дисциплінарного статуту НП України визначено, що «службова дисципліна» - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Крім того, згідно із ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, окрім основних обов`язків поліцейського, визначених ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Також, слід зазначити й про те, що ст.11 Дисциплінарного статуту НПУ, в свою чергу передбачає, що за порушення службової дисципліни поліцейські, незалежно від займаної посади та спеціального звання, несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Як видно зі змісту приписів ст.12 Дисциплінарного статуту НП України, «дисциплінарним проступком» визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно із ст.14 цього ж Дисциплінарного статуту, «службове розслідування» - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У разі ж надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

У разі вчинення поліцейським більше 2-х дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським вчинено інший дисциплінарний проступок, розпочинається нове службове розслідування.

Згідно ч.1 ст.16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

При цьому, одночасно слід зауважити, що відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 07.03.2019р. (справа №819/736/18), в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. ВС зазначає, що вчинення позивачем дій, за які передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Притягнення до різних видів юридичної відповідальності передбачає виконання/дотримання відмінних і самостійних (окремих) процедур, які передують ухваленню рішення що накладення певного виду стягнення. Зокрема, питання про наявність підстав для накладення на працівника поліції дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, установлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях працівника поліції є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення.

Крім того, ще необхідно вказати й на те, що згідно з п.1 розділу II «Правил етичної поведінки поліцейських» (затв. наказом МВС України №1179 від 09.11.2016р.), під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

А за приписами п.п.3,4 розділу ІV цих Правил №1179, за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику. Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.

Так, як встановлено судовою колегією з матеріалів справи та вже зазначалося вище, єдиний оскаржуваний позивачем наказ начальника ГУ НП в Одеській області №2486 від 11.10.2019р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Ізмаїльського ВП ГУ НП в Одеській області» фактично був прийнятий за наслідками службового розслідування, призначеного наказом №2013 від 16.08.2019р. та проведеного за фактом виявлення у стані алкогольного сп`яніння 2-х працівників Ізмаїльського ВП ГУНП, результати якого оформлено Висновком, що затверджений начальником ГУ НП в Одеській області 13.09.2019р. (а.с.48-54).

Як свідчать матеріали справи, підставою для призначення службового розслідування стосовно ОСОБА_1 слугувала інформація (рапорт та доповідна) з приводу того, що 11.08.2019р. близько 17 год. заступником начальника ВНП УКЗ ГУ НП підполковником поліції ОСОБА_8 та інспектором ВІОС УКЗ ГУ НП ст.лейтенантом поліції ОСОБА_5 (які діяли на підставі наказу ГУНП в Одеській області №513 від 22.02.2017р. «Про створення постійно діючої мобільної групи з числа працівників ГУНП в Одеській області») на узбіччі автошляху «Рені-Одеса», на території Саратського району Одеської області (106 км) було виявлено службовий автомобіль Ізмаїльського ВП ГУ НП «ВАЗ-2107» д.р.н. НОМЕР_1 , в якому знаходились оперуповноважений СКР Ізмаїльського ВП ГУНП ст.лейтенант ОСОБА_1 та ст.оперуповноважений СКР Ізмаїльського ВП ГУНП майор поліції ОСОБА_6 , які спали у цьому службовому автомобілі, в якому, в свою чергу, також було помічено пляшки від пива «Балтика».

У ході спілкування «мобільної групи» з вищевказаними поліцейськими, у останніх було виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах з ротової порожнини, почервоніння очей, невиразна мова).

Далі, як видно з матеріалів справи, для встановлення факту вживання алкоголю та ступеню алкогольного сп`яніння, позивачеві було запропоновано пройти тест за допомогою прибору контролю тверезості «Драгер» (від проходження якого він відмовився, про що складено відповідний акт) або проїхати до медичного закладу для проведення медичного огляду, на що останній погодився.

Прибувши в той же день (т.б. 11.08.2019р.) до медичного закладу - Білгород-Дністровської МБЛ, поліцейський ОСОБА_1 повторно відмовився від проходження перевірки на стан алкогольного сп`яніння газоаналізатором «Драгер», пройшов медичний огляд та здав необхідні аналізи, за результатами яких (токсикологічні дослідження №№1459,1460 від 15.08.2019р.) у нього було встановлено «стан алкогольного сп`яніння» та виявлено у крові «етанол», який дорівнює 0,59 проміле (а.с.15).

При цьому, слід звернути увагу на те, що позивач, як в судовому засіданні суду 1-ї інстанції, так і при наданні письмових власноручних пояснень в рамках службового розслідування, фактично визнав факт вживання 11.08.2019р. алкогольних напоїв та, в свою чергу, пояснив, що дійсно 11.08.2019р. о 13 год., спільно із майором поліції ОСОБА_6 , на закріпленому за ним (наказ №4008 від 23.11.2018р.) службовому автомобілі «ВАЗ-21074» д.р. н . НОМЕР_1 , за усною вказівкою керівництва ВП, вирушили до Приморського ВП в м.Одесі ГУНП з метою доставки до Ізмаїльської психіатричної лікарні гр. ОСОБА_7 , який раніше звідти втік. Однак, під час руху по трасі «Рені-Одеса» на території Саратського району (106 км), службовий автомобіль частково вийшов із ладу, в зв`язку із чим, вони здійснили зупинку з метою охолодити двигун, та вирішили придбати по одній пляшці пива «Балтика 9», які вжили, після чого заснули у службовому автомобілі. Однак, близько 17 год. їх було виявлено працівниками УКЗ ГУНП з ознаками алкогольного сп`яніння.

Як вже зазначалося вище, судами обох інстанцій з матеріалів справи встановлено, що 11.10.2019 року начальником ГУ НП в Одеській області, на підставі вказаного вище Висновку службового розслідування, було видано оскаржуваний по даній справі наказ №2486 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Ізмаїльського ВП ГУ НП в Одеській області», яким, в свою чергу, на оперуповноваженого СКП Ізмаїльського ВП ГУ НП в Одеській області ст.лейтенанта поліції ОСОБА_1 (який мав діюче дисциплінарне стягнення «догану», оголошену наказом ГУНП в Одеській області №1127 від 21.05.2019р.) за порушення вимог п.2 ч.3 ст.1 розділу І «Дисциплінарного Національної поліції України» (затв. ЗУ від 15.03.2018р. №2337-VІІІ), п.п.1,2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги поліцейського, абз.6 п.2 розділу 2 «Правил етичної поведінки поліцейських» (затв. наказом МВС №1179 від 09.11.2016р.), п.3.2 розділу 3 «Правил внутрішнього службового розпорядку ГУ НП в Одеській області» (затв. наказом ГУ НП в Одеській області №3705 від 29.10.2018р.), було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді «звільнення зі служби в поліції».

А в подальшому, як свідчать матеріали справи, 29.10.2019 року начальником ГУ НП в Одеській області, на реалізацію вказаного вище дисциплінарного наказу №2486 від 11.10.2019р. та на підставі подання начальника Ізмаїльського ВП від 18.10.2019р., було видано наказ №1439-о/с, яким позивача ОСОБА_1 , у відповідності до вимог п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», було звільнено зі служби в поліції з 31.10.2019р.

При цьому, одночасно слід звернути увагу на те, що вказаний вище наказ начальника ГУ НП в Одеській області №1439-о/с від 29.10.2019 року «Про звільнення» позивачем у даній справі фактично не оскаржується.

Таким чином, враховуючи вищевикладені норми діючого у цій сфері законодавства та приймаючи до уваги конкретні обставини справи, судова колегія, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, вважає, що суд 1-ї інстанції, в даному випадку, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях позивача ознак грубого дисциплінарного проступку, пов`язаного з порушенням службової дисципліни, Присяги та Правил етичної поведінки поліцейських, та відповідно, про правомірність оскаржуваного наказу відповідача №2486 від 11.10.2019р., в зв`язку з чим, відсутні підстави для його скасування та задоволення позовних вимог в цій частині.

Інші ж позовні вимоги позивача щодо зобов`язання поновити його на посаді, внесення виправлень до трудової книжки та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і судових витрат, фактично є «похідними» вимогами від попередньої п/вимоги та тісно з нею взаємопов`язані, а тому, останні, за вищевказаних обставин теж задоволенню не підлягають.

При цьому, необхідно вказати й проте, що аналогічних висновків з цього спірного питання дійшов і Верховний Суд, зокрема, у своїх постановах від 05.03.2020р. у справі №815/4478/16, від 17.08.2019р. у справі №806/2555/17.

Що ж стосується тверджень позивача щодо застосування до нього дисциплінарного стягнення в період «тимчасової непрацездатності», то останні, на думку суду 1-ї та 2-ї інстанції, є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами.

Так, як видно зі змісту наявної в матеріалах справи довідки про тимчасову непрацездатність №33 від 29.07.2019р., позивач дійсно у період з 29.07.2019р. по 12.08.2019р. перебував на «лікарняному», однак 11.08.2019р. (т.б. в день скоєння та виявлення спірного дисциплінарного проступку) про даний факт своє керівництво не повідомив, вийшов на службу і виконував свої службові обов`язки та фактично надав «лікарняний» до Ізмаїльського ВП тільки 13.08.2019р. Оскаржуваний же наказ ГУ НП в Одеській області №2486 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області», в свою чергу, як вже зазначалося вище, датований - 11.10.2018р. (т.б. значно пізніше (через 2 місяці) періоду тимчасової непрацездатності позивача).

Також колегія суддів, як і окружний суд, не може взяти до уваги і твердження позивача щодо пропуску строків проведення службового розслідування та застосування дисциплінарного стягнення, оскільки дане службове розслідування було призначено згідно наказу ГУ НП в Одеській області №2013 від 16.08.2019р., Висновок службового розслідування за фактом виявлення у стані алкогольного сп`яніння позивача затверджено 13.09.2019р., а спірне дисциплінарне стягнення до останнього застосовано наказом ГУ НП в Одеській області №2486 від 11.10.2018р., т.б. визначені приписами ч.1 ст.16 та ч.1 ст.21 Дисциплінарного статуту НП України строки відповідачем, в даному випадку, були дотримані.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу представника позивача без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 04.06.2020р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцова

В.О. Скрипченко