Справа № 642/1339/20
Суддя: Вікторов В. В.
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 642/1339/20
Провадження № 2-а/642/33/20
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді Вікторова В.В.,

за участю секретаря Шаповал Д.В.

розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту поліції лейтенанта поліції Охапкіна Євгена Євгенійовича про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, -

В с т а н о в и в:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту поліції лейтенанта поліції Охапкіна Євгена Євгенійовича про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 27 лютого 2020 року відносно неї інспектором Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту поліції лейтенанта поліції Охапкіним Є.Є. була складена постанова серії ЕАК № 2167090, у якій було зазначено, що 27.02.2020 року водій керував транспортним засобом по вулиці Тринклера в бік площі Свободи та порушив вимогу дорожнього знаку 4.2 «Рух праворуч» та здійснив рух ліворуч, чим порушив п. 8.4. г. ПДР - Порушення вимог наказових знаків.

Зазначену постанову позивач вважає незаконною, такою, що не відповідає обставинам справи, вимогам закону та підлягає скасуванню, оскільки постанова не відповідає вимогам ч. 3 ст. 283 КУпАП та не містить відомостей про технічний запис, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось. Також оскаржувана постанова не містить порядку оскарження даної постанови відповідно до вимог ст. 283 КУпАП. Крім того, опис обставин в оскаржуваній постанові не відповідає дійсності не тільки в частині нібито вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а й в частині невідповідності адреси місця скоєння адміністративного правопорушення, оскільки адреси майдан Свободи 51 не існує у м. Харкові. Також у Постанові серії ЕАК № 2167090 від 27.02.2020 у графі № 6 «Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення» інспектором було зазначено також інші адреси, яких фактично не існує. Реєстр урбанонімів (м. Харків) не містить інформації щодо вулиці Тринклера та площі Свободи, але є вулиця Трінклера та майдан Свободи. Таким чином вказані в постанові дані не відповідають фактичним обставинам справи. Відповідачем у постанові про накладення адміністративного стягнення не наведено та не надано жодних доказів, які б підтверджували порушення позивачем Правил дорожнього руху. Стосовно порядку розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення позивач зазначив, що його не було ознайомлено з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП та не було їх роз`яснено, крім того інспектором було проігноровано одне з визначальних прав, гарантованих законодавством України, а саме право на юридичну допомогу, яким скористатися не надав можливості, аргументуючи відмову браком часу. Інспектором, при розгляді справи також не була надана можливість у наданні пояснень позивачем, не було з`ясовано чи є обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність та фіксування нього у постанові.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова 11 березня 2020 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.

10 квітня 2020 року відповідач - інспектор взводу № 1 роти № 1 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП Охапкін Є.Є. надав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву зазначено, що під час несення служби на території Шевченківського району на майдані Свободи в м. Харків 27.02.2020 року екіпажом патрульної поліції біля будинку 51 в м. Харків було виявлено, що водій транспортного засобу Маzda СХ-7 номерний знак НОМЕР_1 рухався по вул. Трінклера здійснив поворот ліворуч, а саме в бік площі Свободи (не виконав вимогу дорожнього знаку 4.2 «Рух праворуч»), чим порушив п. 8.4.г ПДР України. Після чого було подано сигнал про зупинку транспортному засобу на підставі ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію". Інспектор підійшов до водія, належним чином представився, пояснив суть зупинки його транспортного засобу та суть правопорушення. Після цього запропонувала пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України. Водій виконав законну вимогу патрульного та надав запитувані документи для перевірки. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 8.4.г ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП та було прийнято рішення про складання адміністративного матеріалу відносно позивача. За результатом розгляду справи, винесено постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП, якою накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 225 грн., відповідно до санкції статті. До постанови в якості доказу долучено відеозапис відзнятий за допомогою портативного відеореєстратора, на якому зафіксовано транспортний засіб Маzda СХ-7 з державним номерним знаком транспортного засобу НОМЕР_1 . Відтак, даний доказ на виконання вимог ч. 3 ст. 77 КАС України був покладений в основу прийнятого рішення щодо притягнення водія до адміністративної відповідальності. Зазначено також, що скаржником неправильно розуміються поняття «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення». Стосовно процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення зазначено, що позивачу було повідомлено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, порядок оскарження та порядок оплати постанови. Крім того, у випадку незгоди позивач мала можливість надати письмові пояснення на окремому аркуші, які б інспектор долучив до постанови, але остання цього не зробила. Стосовно права на захист зазначено, що у висновку, викладеного Верховним судом в постанові від 17.05.2018 року по справі № 753/4366/17 відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Позивач та її представник до судового засідання не з`явилися. Надали суду клопотання про розгляд справи без їх участі та зазначили, що позовні вимоги підтримують, просили позов задовольнити у повному обсязі.

Інспектор Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту поліції лейтенант поліції Охапкін Є.Є. до судового засідання також не з`явився. У відзиві на позов просив провести розгляд справи без його участі.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи інспектор 1 роти 4 батальйону № 3 УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Охапкін Є.Є. виніс постанову серії ЕАК № 2167090 від 27.02.2020 відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за порушення п. 8.4.г Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 18).

У вищевказаній постанові зазначено, що ОСОБА_1 27.02.2020 об 11 год. 04 хв., керуючи транспортним засобом Mazda CX-7, державний номерний знак НОМЕР_1 , у м. Харкові по вул. Тринклера в бік площі Свободи порушила вимогу дорожнього знаку 4.2 Рух праворуч та здійснила рух ліворуч, чим порушила п. 8.4.г ПДР - порушення вимог наказових знаків та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Тобто, складення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення є складовою виконання посадовою особою Національної поліції України своїх процесуальних обов?язків передбачених законом.

Крім того, з огляду на положення ст. 258 КУпАП суд зазначає, що при вчиненні адміністративного правопорушення пов`язаного з безпекою руху передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, чітко визначена правова можливість для інспектора патрульної поліції винесення постанови на місці вчинення цього порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно приписів пункту 2.4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП вбачається, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Проте, законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст.258 КУпАП, зі змісту яких вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак, в матеріалах справи відсутні належні докази вчинення позивачем правопорушення, встановленого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова серії ЕАК № 2167090 від 27 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Крім того, з наданого відеозапису, який відповідач надав як єдиний доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, взагалі не вбачається чи ОСОБА_1 здійснювала рух ліворуч. На відео був зафіксований лише сам факт спілкування з інспектором, однак запис був без звуку.

На підставі вищевикладеного, суд вважає неналежним доказом наданий відеозапис.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, також, що частина 3 статті 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Крім того, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідачем у постанові про накладення адміністративного стягнення не наведено та не надано жодних доказів, які б підтверджували порушення позивачем Правил дорожнього руху.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У відповідності до частини другої статті 271 КУпАП інтереси потерпілого може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Інспектором було проігноровано одне з визначальних прав, гарантованих законодавством України, а саме право на юридичну допомогу. Так, позивач заявляла усні клопотання про залучення захисника, оскільки рідний брат є адвокатом, з яким укладено договір про надання правової (правничої) допомоги від 25.12.2019, але інспектор не надав можливості скористатися зазначеним правом, аргументуючи свою відмову браком часу.

Верховний суд в постанові від 18.02.2020 у справі № 524/9827/16-а дійшов висновку, що порушення інспектором права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, на захист, свідчить про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Інспектором, при розгляді справи також не була надана можливість у наданні пояснень позивачем, до того ж не було з`ясовано чи є обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність та фіксування нього у постанові.

З огляду на наявні у справі докази, стороною відповідача не надано належних та допустимих доказів, що розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності проводився з дотримання норм передбачених ст. 268, 280, 283 КУПАП.

Слід зазначити, що норми ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачем не було надано до суду доказів в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав.

За таких обставин, суд вважає за можливе скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Керуючись ст. ст. 2, 5 - 9, 72 - 77, 90, 159, 162, 229, 243 - 246, 250, 268, 271, 272, 286 КАС України, ст. ст. 7, 122, 245, 251, 252, 254, 280, 283, 289 КУпАП, суд, -

У х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту поліції лейтенанта поліції Охапкіна Євгена Євгенійовича про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі - задовольнити частково.

Постанову серії ЕАК № 2167090 від 27 лютого 2020 року, винесену інспектором Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту поліції лейтенантом поліції Охапкіним Євгеном Євгенійовичем, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду у 10-денний строк з дня оголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 03 червня 2020 року.

Суддя Вікторов В.В.