Справа № 805/1925/17-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року справа №805/1925/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів: Компанієць І.Д. Ястребової Л.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 р. у справі № 805/1925/17-а (головуючий І інстанції Чучко В.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі - відповідач, ГТУЮ у Донецькій області), в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення за заявою від 31.03.2017 та зобов`язати Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області надати йому інформаційну довідку з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення за заявою від 31.03.2017.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року закрито провадження в адміністративній справі № 805/1925/17-а за позовною заявою ОСОБА_1 до ГТУЮ у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії суб`єкта владних повноважень в частині зобов`язання ГТУЮ у Донецькій області надати ОСОБА_1 інформаційну довідку з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ГТУЮ у Донецькій області в частині визнання протиправною бездіяльності ГТУЮ у Донецькій області щодо ненадання інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу та постанову Донецького окружного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року у адміністративній справі №805/1925/17-а залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 06 лютого 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року, ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року і постанову Донецького окружного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року скасовано, справу в частині позовних вимог про зобов`язання ГТУЮ у Донецькій області надати ОСОБА_1 інформаційну довідку з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, за заявою від 31.03.2017 направлено на продовження розгляду до Донецького окружного адміністративного суду, адміністративний позов ОСОБА_1 в іншій частині задоволено, а саме: визнано протиправною бездіяльність ГТУЮ у Донецькій області щодо ненадання інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення за заявою ОСОБА_1 від 31.03.2017.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року прийнято до провадження адміністративну справу №805/1925/17-а, визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи, а також зобов`язано сторони надати суду письмові пояснення з доказами їх обґрунтування, з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 06 лютого 2020 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2020року позовні вимоги задоволено, а саме суд: зобов`язав Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області надати ОСОБА_1 інформаційну довідку з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, за заявою від 31.03.2017.

Відповідач, не погодившись з прийнятим судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просив судове рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог. В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що Положення про Єдиний державний реєстр осіб, які вчинили корупційні правопорушення, затверджене Наказом Міністерства юстиції України 11.01.2012 № 39/5 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 11 січня 2012 р. за № 28/20341, втратило чинність відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 27.02.2019 № 610/5 «Про визнання таким, що втратив чинність, наказ Міністерства юстиції України від 11.01.2012 № 39/5», зареєстроване в Міністерстві юстиції України 04.03.2019 за № 220/33191. З 04.02.2019 НАЗК було започатковано ведення Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення. Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції 09.02.2018 № 166 затверджено Положення про Єдиний державний реєстр осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, яке встановлює певний порядок надання інформації з Реєстру. На теперішній час жодним нормативний акт не уповноважує відповідача на дії щодо надання інформації з Реєстру, отже, суд помилково зобов`язав відповідача надати інформацію. Апелянт також зазначає, що на запит позивача від 31.03.2017 було здійснено дії щодо розгляду запиту та формування інформаційної довідки з Реєстру 06.04.2017 за № 1218391. На даний час, довідка № 1218391 сформована не уповноваженим органом та не може використовуватися позивачем у випадках, визначених законодавством України, отже, довідка не відновить порушене право позивача.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне

Позивач, засобами поштового зв`язку направив на адресу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області заяву від 31 березня 2017 року, яка отримана останнім 03.04.2017, в якій відповідно до положень пункту 3.10 Положення про Єдиний державний реєстр осіб, які вчинили корупційні правопорушення, яке було чинним на момент звернення позивача, просив надати йому інформаційну довідку з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення відносно себе. Інформаційну довідку просив направити на його поштову адресу (а.с. 6-7).

Інформаційна довідка з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення щодо ОСОБА_1 сформована відповідачем 06 квітня 2017 року (час: 08:34:23) за №1218391 (а.с. 35).

Станом на час звернення до суду з цим позивом позивачем запитувана довідка не отримана.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 3.10 Положення про Єдиний державний реєстр осіб, які вчинили корупційні правопорушення (чинний на момент виникнення правовідносин), інформаційна довідка з Реєстру це документ, який безоплатно надається Реєстратором за зверненням фізичної особи (уповноваженої нею особи) на отримання відомостей про себе з Реєстру та свідчить про наявність або відсутність відомостей про таку особу в Реєстрі.

За положенням п. 3.12 Положення про Єдиний державний реєстр осіб, які вчинили корупційні правопорушення, довідка надається Головним територіальним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головними територіальним управліннями юстиції в областях, містах Києві та Севастополі протягом п`яти робочих днів на письмовий запит фізичної особи (уповноваженої нею особи), в якому мають бути обов`язково вказані дані, необхідні для пошуку інформації відповідно до пункту 3.5 цього розділу.

Відповідно до п. 3.13 Положення, довідка з Реєстру видається на бланку Головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних територіальних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі за умови пред`явлення посвідчення особи особисто фізичній особі або уповноваженій нею особі та довіреності на представлення інтересів (для уповноваженої нею особи), про що робиться відповідний запис у журналі видачі інформаційних довідок.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин надання інформації з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення належало до повноважень Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Підставою для відмови у наданні довідки стало не дотримання позивачем встановленого порядку отримання запитуваної позивачем інформаційної довідки, а саме відсутність особистого звернення позивача або уповноваженої ним особи безпосередньо до відповідача, не передбачене нормами Положення про Єдиний державний реєстр осіб, які вчинили корупційні правопорушення направлення інформаційної довідки, відсутність обов`язку роз`яснення позивачу порядку її отримання.

Водночас правові засади реалізації прав, свобод і законних інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері надання адміністративних послуг визначає Закон України «Про адміністративні послуги», сфера дії якого згідно з частиною 1 статті 2 Закону поширюється на суспільні відносини, пов`язані з наданням адміністративних послуг.

Частинами 1, 2 статті 3 Закону України «Про адміністративні послуги» встановлено, що законодавство у сфері надання адміністративних послуг складається з Конституції України, цього та інших законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері надання адміністративних послуг.

Надання адміністративних послуг здійснюється відповідно до цього Закону з урахуванням особливостей, визначених законами, які регулюють суспільні відносини у відповідних сферах, зокрема Законом України "Про ліцензування видів господарської діяльності".

Згідно з частиною 3 статті 3 Закону України «Про адміністративні послуги», до адміністративних послуг також прирівнюється надання органом виконавчої влади, іншим державним органом, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, їх посадовими особами, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації витягів та виписок із реєстрів, довідок, копій, дублікатів документів та інші передбачені законом дії, у результаті яких суб`єкту звернення, а також об`єкту, що перебуває в його власності, володінні чи користуванні, надається або підтверджується певний юридичний статус та/або факт.

Таким чином, з огляду на викладені приписи Закону України «Про адміністративні послуги» надання запитуваної позивачем інформаційної довідки Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення є адміністративною послугою, порядок надання якої регулюється цим Законом, який є загальним та підлягає застосуванню в спірних відносинах.

При цьому, відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про адміністративні послуги», суб`єкти звернення мають право на безоплатне отримання інформації про адміністративні послуги та порядок їх надання, що забезпечується шляхом надання їм безоплатного доступу до Реєстру адміністративних послуг, розміщеного на Урядовому порталі, функціонування телефонної довідки та інформування таких суб`єктів через засоби масової інформації.

Пунктом 4 частини 2 статі 6 Закону України «Про адміністративні послуги» встановлено обов`язок суб`єктів надання адміністративних послуг, зокрема щодо забезпечення надання суб`єкту звернення, який звернувся за допомогою засобів телекомунікації (телефону, електронної пошти, інших засобів зв`язку), інформації про порядок надання адміністративних послуг.

Частини 4, 5 статті 9 Закону України «Про адміністративні послуги» визначають, що заява на отримання адміністративної послуги (далі - заява) подається в письмовій, усній чи електронній формі.

Письмова заява може бути подана суб`єкту надання адміністративної послуги особисто суб`єктом звернення або його представником (законним представником), надіслана поштою, а в разі надання адміністративних послуг в електронній формі - через Єдиний державний портал адміністративних послуг, у тому числі через інтегровані з ним інформаційні системи державних органів та органів місцевого самоврядування.

Перелік та вимоги до документів, необхідних для отримання адміністративної послуги, визначаються законом.

Частиною 7 статті 9 Закону України «Про адміністративні послуги» визначений перелік документів, які подаються для отримання адміністративної послуги суб`єктом звернення у випадках передбачених законом (якщо відомості, що містяться в них, не внесені до відповідних інформаційних баз в обсязі, достатньому для надання адміністративної послуги).

Відповідно до частин 1, 2 статті 10 Закону України «Про адміністративні послуги» граничний строк надання адміністративної послуги визначається законом.

У разі якщо законом не визначено граничний строк надання адміністративної послуги, цей строк не може перевищувати 30 календарних днів з дня подання суб`єктом звернення заяви та документів, необхідних для отримання послуги.

Таким чином, обов`язок суб`єктів надання адміністративних послуг, зокрема щодо забезпечення надання суб`єкту звернення, який звернувся за допомогою засобів телекомунікації (телефону, електронної пошти, інших засобів зв`язку), інформації про порядок надання адміністративних послуг встановлений зазначеним пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про адміністративні послуги», який підлягає застосуванню до спірних відносин, оскільки Положенням про Єдиний державний реєстр осіб, які вчинили корупційні правопорушення не визначений порядок дій суб`єктів надання запитуваної позивачем інформаційної довідки, у зв`язку з його зверненням за допомогою засобу телекомунікаційного зв`язку.

Таким чином, оскільки заява про надання адміністративної послуги була направлена позивачем поштовим зв`язком та містила прохання надати адміністративну послугу не у встановлений відповідним законодавчим актом спосіб, у відповідача у відповідності до приписів пункту 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про адміністративні послуги», виник обов`язок повідомити позивача про порядок отримання запитуваної ним інформаційної довідки.

Матеріали справи не містять жодних доказів про вчинення відповідачем передбачених пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про адміністративні послуги» дій щодо інформування позивача про неможливість направлення поштою запитуваної ним інформаційної довідки та про встановлений Законом порядок її отримання.

Як вбачається з висновків Верховного суду, зазначених в постанові від 06 лютого 2020 року, суд визнав протиправною бездіяльності відповідача щодо не надання інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення за його заявою від 31.03.2017, а справу в частині позовних вимог про зобов`язання Головного територіального управління юстиції у Донецькій області надати ОСОБА_1 інформаційну довідку з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, за заявою від 31.03.2017 направлено на продовження розгляду.

Матеріли справи свідчать, що на запит позивача від 31.03.2017 відповідачем було здійснено дії щодо розгляду запиту та формування інформаційної довідки з Реєстру 06.04.2017 за № 1218391. Зазначена довідка до цього часу не була надана позивачу.

Інші дії, крім сформування запитуваної позивачем інформаційної довідки, відповідачем не вчинялись.

Суд не приймає посилання апелянта на те, що на теперішній час жодним нормативний акт не уповноважує відповідача на дії щодо надання інформації з зазанченого Реєстру, з огляду на те, що стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Принцип незворотності дії в часі поширюється також на Конституцію, яка є Основним Законом держави (Преамбула Конституції України).

Виняток з цього принципу допускається лише у випадках, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи (частина перша статті 58 Конституції України).

Конституційним Судом України наголошено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти як таку, що починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події чи факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія закону чи іншого нормативно-правового акта поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття ним чинності. Це є однією з найважливіших гарантій правової стабільності, впевненості суб`єктів права в тому, що їх правове становище не погіршиться з прийняттям нового закону чи іншого нормативно-правового акта.

Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.01.2006 року, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (Постанова Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі 826/4418/14).

Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі "Олссон проти Швеції" від 24.03.1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи відсутність доказів отримання позивачем довідки з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, на запит від 31.03.2017 та набрання законної сили рішення в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не надання інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення за його заявою від 31.03.2017, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту, необхідним для поновлення порушеного прав позивача, є зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 інформаційну довідку з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, за заявою від 31.03.2017.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що фактично доводи апеляційної скарги ґрунтуються на поясненнях та обставинах які надавались апелянтом суду першої інстанції в ході розгляду справи, які судом було досліджено та надано їм оцінку. Апелянтом в скарзі не наведено жодного доводу та доказів в спростування або помилковість висновків суду першої інстанції, не зазначено в чому саме полягає порушення судом першої інстанції норм матеріального права або помилковість оцінки обставин в справі.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 р. у справі № 805/1925/17-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 р. у справі № 805/1925/17-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 09 червня 2020 року.

Суддя-доповідач Е.Г.Казначеєв

Судді І.Д. Компанієць

Л.В. Ястребова