Справа № 200/14021/19-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2020 р. Справа№200/14021/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Волгіної Н.П., при секретарі судового засідання Кудрявцеві О.Ю.,

за участі представника відповідача Яковлевої А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Донецькій області,

Головного управління ДПС в Донецькій області,

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Молчанову Наталію Володимирівну, звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДФС у Донецькій області, в якої просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невизнання податкового боргу позивача безнадійним та щодо не проведення списання податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб за земельну ділянку, розташовану у Будьонівському районі м. Донецька, на загальну суму 9 134,87 грн;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення щодо списання безнадійного податкового боргу позивача з орендної плати фізичних осіб за земельну ділянку, розташовану у Будьонівському районі м. Донецька, на загальну суму 9 134,87 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 26 вересня 2019 року звернулась до відповідача із заявою про списання безнадійного податкового боргу в сумі 9 134,87 грн, який виник у 2014 році зі сплати орендної плати з фізичних осіб у Північній ДПІ (Будьонівський р-н м. Донецьк) Маріупольського управління ГУ Маріупольського управління ГУ ДПС у Донецькій області за земельну ділянку, що знаходиться у м. Донецьку.

Відповідач листом № 11133/10/05-99-10-02-33 від 8 жовтня 2019 року повідомив, що за наслідками розгляду її звернення встановлена відсутність підстав для списання боргу.

Не погодившись із такою відповіддю позивач звернулась зі скаргою від 11 жовтня 2019 року до Державної фіскальної служби України.

19 листопада 2019 року за результатом розгляду зазначеної скарги листом за вих. № 8217/6/9908-1004-13 ДФС України позивачу надана відповідь, в якої роз`яснені підстави для відмови у списанні податкового боргу.

На переконання позивача податковий борг, який за нею обліковується, є безнадійним та підлягає списанню у встановленому законом порядку, оскільки відповідно до пунктів 101.1, 101.2 ст. 101 Податкового кодексу України у разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, отже бездіяльність відповідача щодо невизнання податкового боргу позивача безнадійним та щодо не проведення списання є протиправною (а.с. 4-8).

У відзиві на позовну заяву, який надійшов на офіційну електрону адресу Донецького окружного адміністративного суду 21 грудня 2019 року, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначаючи наступне.

Позивачем самостійно задекларовані до сплати у 2014 році податкові зобов`язання з орендної плати за землю, проте у зв`язку із їх несплатою утворився податковий борг у сумі 9 134,87 грн.

Зазначає, що законодавством не передбачена процедура коригування/списання облікових показників ІКП, зокрема шляхом зменшення податкового боргу, який виник на підставі самостійно задекларованих податкових зобов`язань. При цьому, враховуючи, що позивач самостійно задекларувала до сплати суми земельного податку, для застосування пільги повинен був виконати приписи Податкового кодексу України та подати уточнену декларацію, зменшивши раніше задекларовані зобов`язання до нуля (а.с. 44-46).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 9 грудня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі і справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 1-2).

Ухвалою суду від 9 січня 2020 року вирішено подальший розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 29 січня 2020 року (а.с. 1).

Ухвалою суду від 29 січня 2020 року відкладено підготовче засідання на 19 лютого 2020 року (а.с. 62).

Ухвалою суду від 19 лютого 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті 17 березня 2020 року (а.с. 70).

Ухвалою суду від 17 березня 2020 року залучено в якості другого відповідача по справі Головне управління ДПС в Донецькій області та призначено підготовче засідання на 14 квітня 2020 року (а.с. 78).

Ухвалою суду від 14 квітня 2020 року відкладено підготовче засідання у справі на 28 квітня 2020 року (а.с. 88-89).

У зв`язку із перебуванням судді на лікарняному підготовче засідання у справі відкладено на 14 травня 2020 року (а.с. 93).

Ухвалою суду від 14 травня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні на 9 червня 2020 року о 14-30 го (а.с. 125).

9 червня 2020 року до судового засідання позивач та представник позивача не з`явились.

9 червня 2020 року через відділ документообігу та архівної роботи Донецького окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання без його участі.

Представник відповідачів - Головного управління ДФС у Донецькій області та Головного управління ДПС у Донецькій області - до судового засідання з`явилась, надала пояснення, проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України, беручи до уваги належне повідомлення сторін про дату, час і місце цього засідання, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності позивача та його представника.

Заслухавши представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд встановив наступне.

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання згідно Довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру від 23 травня 2019 року АДРЕСА_1 (а.с. 10); місце фактичного проживання згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та: АДРЕСА_2 , перебуває на обліку в Мар`їнській ОДПІ (Великоновосілківське відділення) з 27 серпня 2001 року як платник податків (а.с. 9-14).

Відповідач перший, Головне управління ДФС у Донецькій області, , місцезнаходження: 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, буд. 114; є суб`єктом владних повноважень, який здійснює у спірних правовідносинах владні управлінські функції; перебуває у стані припинення (а.с. 39-40).

Відповідач другий, Головне управління ДПС у Донецькій області, , місцезнаходження: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59; є суб`єктом владних повноважень, який здійснює у спірних правовідносинах владні управлінські функції, є правонаступником Головного управління ДФС у Донецькій області (а.с. 123-124)

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи 16 жовтня 2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу будівлі магазину з прибудовою, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 14-15).

16 вересня 2011 року на підставі рішення Донецької міської ради № 4/74 від 25 лютого 2011 року «Про передачу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 земельної ділянки для експлуатації існуючого магазину по АДРЕСА_3 » позивачем із Донецькою міською радою укладено договір оренди земельної ділянки на строкове платне користування (до 25 лютого 2016 року) земельною ділянкою загальною площею 0,0811 га, у тому числі 0,0300 га - капітальна одноповерхова забудова: 0,0511 га - під проїздами та проходами, нормативна грошова оцінка становить 730 791,15 грн; орендна плата вноситься у грошовій формі та розмірі 3,0% від нормативної грошової оцінки. Договір зареєстрований у Донецькій міській раді 16 вересня 2011 року під № 3/528 (а.с. 16-22).

Згідно акту від 15 вересня 2011 року Донецька міська рада, в особі заступника міського голови - начальника управління будівництва та перспективного розвитку міської ради Тарабановського В.І. передала фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 земельну ділянку в оренду в розмірі 811 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 для експлуатації існуючого магазину.

Передачу та прийом в оренду вказаної земельної ділянки здійснено на підставі рішення Донецької міської ради від 25 лютого 2011 року № 4/74 «Про передачу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 земельної ділянки в оренду для експлуатації існуючого магазину по АДРЕСА_3 (зв.бік а.с. 22).

Відповідно до договору оренди на ОСОБА_1 покладено обов`язок зі сплати орендної плати за землю на бюджетний рахунок місцевого бюджету у період з 16 вересня 2011 року по 25 лютого 2016 року рівними частинами щомісячно виходячи із розміру 21 923,73 грн на рік (п. 8, 10 договору).

З наявної в матеріалах справи інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 вбачається, що за позивачем рахується податковий борг з орендної плати з фізичних осіб у загальному розмірі 9 134,87 грн, який виник за 2014 рік (термін сплати орендної плати за землю за останній місяць 2014 року (грудень) - до 30 січня 2015 року) (а.с. 24-26, 50-55).

26 вересня 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Великоновосілківської ДПІ Мар`їнського управління ГУ ДПС у Донецькій області із заявою про списання безнадійного податкового боргу в сумі 9 134,87 грн, що виник в картці особового рахунку із орендної плати з фізичних осіб у Північній ДПІ (Будьонівський р-н, м. Донецьк) Маріупольського управління ГУ ДПС у Донецькій області за земельну ділянку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 ), зазначивши, що м. Донецьк входить до переліку тимчасово окупованої території (а.с. 29).

26 вересня 2019 року позивач звернулась також до Головного управління ДПС у Донецькій області із заявою про списання безнадійного податкового боргу, обґрунтовуючи таку заяву приписами ст. 6 Закону України № 1669 «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до яких суб`єкти господарювання звільняються від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими ч. 4 ст. 4 цього Закону, а також приписами п. 38.7 ст. 38 Податкового кодексу України (а.с. 28).

8 жовтня 2019 року листом вих. № 11133/10/05-99-10-02-33 Головним управлінням ДПС у Донецькій області надана відповідь про відмову у задоволенні заяви позивача, в якій зазначено, що за обліковими даними інформаційної системи контролюючого органу станом на 3 жовтня 2019 року за ОСОБА_1 обліковується податковий борг з орендної плати з фізичних осіб за земельну ділянку, що розташована у Будьонівському р-ні, м. Донецька, на загальну суму 9 134,87 грн. Вказано, що такий борг виник у зв`язку із несплатою податкових зобов`язань, які були самостійно задекларовані та не сплачені у відповідні терміни та наведено детальний розрахунок виникнення суми боргу, а також наведено порядок списання безнадійного боргу з урахуванням вимог діючого законодавства. Зазначено, що закон № 1669 не є законом з питань оподаткування. Також зазначено, що з урахуванням положень п. 38.7 ст. 38 Податкового кодексу України оскільки м. Донецьк входить до переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, у ОСОБА_1 виникає право не нараховувати та не сплачувати плату за землю до 31 грудня року, в якому завершено антитерористичну операцію та/або операцію Об`єднаних сил. Вказано, що згідно з п. 50.1 ст. 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах платник податків самостійно виявляє помилки, що містять у раніше поданій податковій декларації, він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинною на час подання такого розрахунку. Також зазначено, що механізм застосування норм п. 38.7 ст. 38 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу відсутній (а.с. 30-31).

Не погодившись із отриманою відповіддю позивач 11 жовтня 2019 року звернулась зі скаргою до ДПС України (а.с. 27).

5 листопада 2019 року листом (вих. № 8217/99-09-10-04-18) ДПС України повідомила позивача про відмову у задоволенні її скарги, та зазначила, що в межах даних правовідносин для визнання податкового боргу безнадійним та його списання з причин настання форс-мажорних обставин обов`язковою є наявність відповідного сертифікату ТППУ про настання обставин непереборної сили та їх вплив на фінансово-господарську діяльність конкретного суб`єкту господарювання, оформленого з урахуванням вимог ДПС. При цьому для використання у процедурі визнання боргу безнадійним сертифікати Торгово-промислової палати України мають відповідати конкретним вимогам, зокрема ці сертифікати обов`язково повинні містити інформацію про зафіксований та доведений причинно-наслідковий зв`язок між фактом настання форс-мажорних обставин та їх конкретною дією на фінансово-господарську діяльність саме цього платника, а також посилання на документи уповноважених органів, якими б підтверджувався такий зв`язок (а.с. 32-34).

Будучи не згодною із невизнанням податкового боргу безнадійним та не проведення списання податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб за земельну ділянку, розташовану у Будьонівському районі м. Донецька, на загальну суму 9 134,87 грн позивач звернулась до суду із даним позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються «Податковим кодексом України» від 2 грудня 2010 року за № 2755-VI (далі - ПК України).

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов`язком є обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1 ст. 36 вказаного Кодексу).

Відповідно до пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 (розділ ХІІ) ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі - орендна плата).

Пунктом 288.7 ст. 288 розділу ХІІ ПК України визначено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Відповідно до ст. 285 зазначеного розділу ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Згідно з п.п. 286.2 та 286.3 ст. 286 розділу ХІІ, яка визначає порядок обчислення плати за землю, визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст. 46 цього Кодексу, із розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій.

Відповідно до п. 287.3 ст. 287 розділу ХІІ ПК України зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем податкового (звітного) місяця.

Отже, ПК України визначено право платника податків (за його вибором) подавати декларацію з плати за землю у встановлений строк один раз за весь рік або щомісячно та обов`язок платника податків щомісячно сплачувати плату за землю.

Позивач є суб`єктом господарювання, який на підставі ст. 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» була звільнена від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності (в т.ч. орендної плати) на період з 14 квітня 2014 року (у тому числі у період з 14 квітня 2014 року по 30 січня 2015 року), з огляду на що вона не сплачувала задекларовані податкові зобов`язання з вересня 2014 року по січень 2015 року, внаслідок чого у неї виник податковий борг в розмірі 9 134,87 грн.

Згідно з п. 102.1 ст. 102 ПК України, якою встановлені строки давності та їх застосування, контролюючий орган, крім випадків, визначених п. 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до ст. 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації,звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 ст. 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Пунктом 102.4 ст. 102 Кодексу визначено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у п. 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з п. 101.2 ст. 101 вказаного Кодексу під терміном "безнадійний" розуміється, зокрема податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.

Контролюючим органом протягом 1095 днів заходи щодо примусового стягнення з позивача податкового боргу в сумі 9 134,87 грн (останній день стягнення податкового боргу за 2014 рік - 30 січня 2018 року) не вживалися.

Отже, щодо податкового боргу позивача минув строк давності, встановлений ПК України, у зв`язку з чим він набув статусу безнадійного податкового боргу.

Однією з функцій контролюючих органів є списання безнадійного податкового боргу (пп. 191.1.24 п. 191.1. ст. 191 вказаного Кодексу).

Списання безнадійного податкового боргу врегульовано ст. 101 ПК України, згідно з п. 101.1 якої списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Згідно з п.п. 101.5 ст. 101 Кодексу контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу.

Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків затверджений наказом Міністерства доходіві зборів України від 10 жовтня 2013 року № 577 (далі - Порядок № 577).

Згідно з пп. 3 п. 2.1 розд. ІІ вказаного Порядку під терміном "безнадійний податковий борг" слід розуміти податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений ст. 102 глави 9 розділу II Кодексу.

Відповідно до п. 3.1 розд. ІІІ Порядку визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі - ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Пунктом 3.2 розд. ІІІ Порядку визначено, що днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається, зокрема, у випадку, визначеному в пп. 3 п. 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника органу доходів і зборів.

Відповідно до п. 4.3 - 4.5 розд. ІV Порядку в інших випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу.

Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації(розрахунку) за звітний (податковий) квартал.

Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

Зі змісту Порядку № 577, вбачається, що списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

При цьому, звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин) (п. 4.1 розд. ІV Порядку). В усіх інших випадках розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Верховного Суду від 4 вересня 2018 року в справі № 813/4430/16, які відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

В порушення наведених вимог законодавства контролюючим органом безнадійний податковий борг списаний не був.

З урахуванням тієї обставини, що оскаржувані дії податкового органу в спірних правовідносинах не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях (аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 4 вересня 2018 року в справі № 813/4430/16), оскільки право позивача на списання безнадійного податкового боргу підтверджується матеріалами справи, що є безумовною підставою для списання такого боргу, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та з метою дотримання судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, виходячи з наведених вимог законодавства суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправною бездіяльності Головного управління ДПС у Донецькій області щодо невизнання податкового боргу безнадійним та щодо не проведення списання податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб за земельну ділянку, розташовану у Будьонівському районі м. Донецька, на загальну суму 9 134,87 грн, та зобов`язати другого відповідача списати даний безнадійний податковий борг.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду із даним позовом ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 1 921,00 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 25 листопада 2019 року (а.с. 3).

Враховуючи, що суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог позивача, відповідно, підлягає стягненню витрати позивача зі сплати судового збору у повному обсязі, тобто у розмірі 1 921,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 12, 72-77, 94, 139, 192-193, 205, 242-246, 255, 293, 295, 297, п. 3 розділу VI Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання згідно Довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру від 23 травня 2019 року: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління ДФС у Донецькій області (, місцезнаходження: 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, буд. 114), Головного управління ДПС у Донецькій області, (, місцезнаходження: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59) про визнання протиправної бездіяльності зобов`язати вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Донецькій області щодо невизнання податкового боргу ОСОБА_1 з орендної плати з фізичних осіб за земельну ділянку, розташовану у Будьонівському районі м. Донецька, на загальну суму 9 134,87 грн (код платежу 1801090) безнадійним та щодо не проведення списання цього податкового боргу.

Зобов`язати Головного управління ДПС у Донецькій області (, місцезнаходження: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59) визнати податковий борг ОСОБА_1 з орендної плати з фізичних осіб за земельну ділянку, розташовану у Будьонівському районі м. Донецька, на загальну суму 9 134,87 грн (код платежу 1801090) та списати цей безнадійний податковий борг.

Стягнути з Головного управління ДПС у Донецькій області (, місцезнаходження: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання згідно Довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру від 23 травня 2019 року АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) витрати позивача, пов`язані зі сплатою нею судового збору, в розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 коп.

Рішення суду прийняте у нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні 9 червня 2020 року у присутності представника відповідачів.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження судових рішень продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено та підписано 10 червня 2020 року.

Суддя Н.П. Волгіна