Справа № 520/10635/18
Суддя: Грищенко І. О.
Дата ухвалення: 2020-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/3/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року Дзержинським районним судом м. Харкова у складі:

головуючого судді - Грищенко І.О.,

при участі секретаря - Корнієнко К.С. ,

розглянувши матеріали справи за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень, про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

До Дзержинського районного суду м. Харкова Харківським окружним адміністративним судом була передана для розгляду адміністративна справа за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень, про скасування постанови.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви, зокрема, з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Частиною 1 ст.287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно із ч.5 ст.287 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Відповідно до ч.1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних доходів громадян, на посадових осіб 200 неоподатковуваних доходів громадян, на боржника юридичну особу 300 неоподатковуваних доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню, є постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Таким чином, відповідно до положень ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», постанова державного виконавця про накладення штрафу є окремим виконавчим документом, примусове виконання якого не пов`язане із виконанням виконавчого листа, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова по справі №638/15747/15-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Також, частиною 2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але ї дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Статтею 20 КАС України розмежовано предметну юрисдикцію місцевих загальних судів та окружних адміністративних судів.

Відповідно до ч.1 ст 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму;

3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;

5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

У відповідності до ч.2 ст.20 КАC України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Отже, стаття 20 КАС України розмежовує предметну підсудність адміністративних судів, та обмежує розгляд справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, а саме - щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої статті 20 КАС України.

З огляду на вищесказане, положення частини 5 статті 287 КАС України можливо застосовувати лише з урахуванням приписів п.4 ч.1 ст.20 КАС України.

Позивачем оскаржується постанова державного виконавця про накладення штрафу, винесену на підставі ст.75 Закону України «Про виконавче провадження», яка є окремим виконавчим документом. При цьому накладення штрафу на боржника під час примусового виконання судового рішення не є притягненням до адміністративної відповідальності, а є мірою відповідальності у виконавчому провадженні.

Отже, адміністративні справи про скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу не підсудні місцевим загальним судам, як адміністративним.

Таким чином, вищевказана адміністративна справа з приводу оскарження постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Харківській області про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області не підлягає розгляду місцевим загальним судом як адміністративним в порядку ст.287 КАС України.

Згідно ч. 1 ст. 30 КАС України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана (ч. 2 ст. 30 КАС України).

За таких обставин розгляд вказаної справи Дзержинським районним судом м. Харкова буде таким, що прямо порушує положення ст. 20 КАС України та п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Спір з приводу оскарження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, прийнятої під час дії Закону № 1404-VІІІ, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, було видано виконавчий документ, що знаходився на примусовому виконанні у державного виконавця.

Аналогічну правову позицію висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 127/9870/16-ц та від 20 вересня 2018 року у справі № 821/872/17.

У зв`язку з вищевикладеним, суд доходить висновку, що розгляд справи за вказаним позовом не підпадає під юрисдикцією Дзержинського районного суду м. Харкова, як адміністративного суду, а тому підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ч.2 ст.20, ч.2 ст.30, п.4 ч.1 ст.171, ч.ч.1, 5 ст.287, ст..318 КАС України, ст.3, ч.2 ст.74, ст..75, Закону України «Про виконавче провадження», п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень області про скасування постанови залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Головуючий : Грищенко І.О.