Справа № 308/1798/20
Суддя: Іванов А. П.
Дата ухвалення: 2020-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/1798/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

за участі секретаря судових засідань Боти О.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Ужгород матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

21 лютого 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача УПП в Закарпатській області, в якому просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серії ДПО №599237 від 09.02.2020 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Свої вимоги мотивував тим, що до оскаржуваної постанови не додано доказів на підтвердження обставин порушення ПДР, а саме перевищення швидкості, а також зазначив, що працівниками поліції допущено процедурні порушення, зокрема не ознайомлення його з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, зазначив, що перевищення швидкості не допускав, працівниками поліції не була дотримана процедура винесення постанови.

Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду справи, відзиву до справи не подав.

Суд, ознайомившись з позовною заявою, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 09.02.2020 інспектором УПП в Закарпатській області Тромпак В.В. постановлено постанову серії ДПО18 №599237, за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме за вчинення адміністративного правопорушення на а/д М-06 «Київ-Чоп» 801 км, де ОСОБА_1 рухався на автомобілі DAEWOO Lanos зі швидкістю 94 км/год, чим порушив вимогу дорожнього знаку 3.29 обмеження максимальної швидкості 70 км/год на даному відрізку дороги, чим порушив вимоги п. 12.9 б ПДР України. Зазначено, що швидкість вимірювалася за допомогою Трукам.

За вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Як зазначає позивач, постановлена щодо нього постанова є незаконною, оскільки вказаного порушення він не вчиняв, на підтвердження вчинення ним порушення, поліцейськими не додано жодного доказу.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з ч.3 ст.41 Закону України «Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху.

Пунктом 12.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, водієві заборонено перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Відповідно до положень ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Як встановлено з матеріалів справи, при складанні постанови поліцейський не вжив всіх заходів для всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин вчинення адміністративного правопорушення. На підтвердження вчинення ОСОБА_1 порушення ПДР України, відповідних доказів до постанови не додано, що стверджується відсутністю записів у графі 8 (до постанови додаються) оскаржуваної постанови. Окрім цього, будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем доводи у суду відсутні, у зв`язку з чим, на виконання вимог ч.2 ст.77 КАС України, відповідачем не було доведено правомірності рішення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова серії ДПО18 №599237 від 09.02.2020 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, підлягає скасуванню, а провадження по адміністративній справі підлягає закриттю.

Щодо решти позовних вимог, то згідно з положеннями ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний не наділений повноваженнями визнавати дії поліцейського протиправними, або ж саму постанову незаконною.

Керуючись ст. ст. 77, 90, 162, 268-272, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області про про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №599237 від 09.02.2020 щодо ОСОБА_1 скасувати.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов