Справа № 640/20406/18
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2020-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2020 року м. Київ № 640/20406/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи( у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - відповідач) з урахуванням заяви про:

- визнання неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення ОСОБА_1 з 01.01.2008 року основного розміру пенсії з 86 % до 76 %.

- визнання неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови встановити ОСОБА_1 з 01.01.2008 року основний розмір пенсії в розмірі 86 % та виплатити йому з цієї дати заборгованість по пенсії.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в м. Києві встановити ОСОБА_1 з 01.01.2008 року основний розмір його пенсії в розмірі 86 % та виплати йому з цієї дати заборгованість по пенсії.

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві разом із виплатою ОСОБА_1 заборгованості по пенсії здійснити йому одразу нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів за період з 01.01.2008 р. по день виплати йому заборгованості по пенсії, що встановлено статтею 55 в редакції Закону №857-V від 03.04.2007 р та у висновках викладених у рішенні Конституційного Суду України № 8-рп./2013 від 15.10.2013 року.

- встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати в установлений судом строк звіт про виконання рішення суду, адже з двох відповідей від 13.03.2019р. №51061/02/Д-2613 та від 26.04.2019 року № 90945/02 вбачається, що останній не має наміру добровільно перераховувати та виплачувати пенсію з 01.01.2008 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.12.2018р. (суддя Аблов Є.В.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Відповідно до Розпорядження Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.05.2019р. №769 справу №640/20406/18 повторно розподілено на суддю Амельохіна В.В.

Ухвалою суду від 03.06.2019р. справу №640/20406/18 прийнято до провадження судді Амельохіна В.В.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є ветераном органів внутрішніх справ, ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії І, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та з квітня 1998 року отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Позивач вважає, що при перерахунку його пенсії та визначенні її основного розміру має застосовуватись норма закону, що діяла на момент призначення пенсії і це не повинно зменшувати відсоток раніше нарахованих пенсій. До того ж, позивач посилається на низку рішень Конституційного Суду України, в яких виловлено розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників міліції, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Відтак, на переконання позивача, відповідач не мав повноважень щодо зміни розміру його пенсії під час перерахунку та неправомірно зменшив її основний розмір.

На думку позивача, такі дії відповідача є протиправними, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

13 червня 2019 року відповідачем подано відзив на позов, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечує у повному обсязі з підстав зазначених у відзиві.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 є пенсіонером з квітня 1998 року, є ветераном органів внутрішніх справ, ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії І та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві.

Вислуга років позивача складає 27 років, відповідно розмір пенсії становив 76 % сум його грошового забезпечення(55%+21% (3% за кожний рік вислуги понад 20 років).

З прийняттям постанови Кабінетом міністрів України № 103 Головним управлінням Пенсійного фонду в м. Києві здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої уповноваженим органом з урахуванням передбачених видів грошового забезпечення, проведено перерахунок пенсії, починаючи з 01.01.2016 року обчислено виходячи з 76 % грошового забезпечення.

На підставі заяви позивача, його переведено з 06.07.2018 року з пенсії за вислугу років на пенсію по інвалідності, яку обчислено з розрахунку 80 % суми грошового забезпечення.

03 жовтня 2018 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою щодо протиправного зменшення розміру пенсії з 10 191 грн. до 6 582, 87 грн. та про протиправне зменшення основного розміру пенсії з 76 % до 70 % від грошового забезпечення при перерахунку пенсії.

За результатом розгляду заяви позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, листом від 12 листопада 2018 року № 109413/02/Д-7781 повідомило, що пенсія перерахована відповідно до Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». Розмір пенсії перераховано на підставі довідки Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в м. Києві від 22.05.2018 року №26498 «Про розмір грошового забезпечення». Також було повідомлено, що позивача переведено на пенсію по інвалідності з 06 липня 2018 року і встановлено основний розмір пенсії 80 % від грошового забезпечення.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту "а" ст. 13 Закону N 2262-XII в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу, пенсії за вислугу років призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Крім того, згідно положень пункту "в" статті 13 Закону N 2262-XII зазначеним особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

В подальшому, пунктом 9 Закону України від 04 квітня 2006 року N 3591-IV "Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців" (далі - Закон N 3591-IV), який набрав чинності 29 квітня 2006 року, було внесено зміни до статті 13 Закону N 2262-XII, зокрема, змінено редакцію пункту "в" вказаної статті, а саме виключено можливість збільшення основної пенсії на 10 % відповідних сум грошового забезпечення для осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи категорії 1.

З огляду на це, нова редакція підпункту «в» статті 13 Закону N 2262-XII зазначену доплату особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, не передбачала.

Слід зазначити, що 07.11.2007 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову N 1294, якою встановлено нові умови обчислення і структури грошового забезпечення зазначених осіб та передбачався перерахунок пенсії виходячи з грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, яке складалося з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року N 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Порядок N 45).

Пунктом 5 Порядку N 5 передбачено нові види грошового забезпечення, які враховуються для перерахунку пенсії. Додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами), для перерахунку пенсії не враховуються.

Отже, проаналізувавши наведені норми матеріального права, слід дійти висновку, що оскільки на момент здійснення перерахунку пенсії, а саме з 1 січня 2008 року, стаття 13 Закону N 2262-XII не передбачала 10-процентне збільшення пенсії для військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, а інша норма, яка б встановлювала таку доплату, в чинному законодавстві України відсутня, то правових підстав для нарахування наведеної 10-процентної доплати для зазначених військовослужбовців немає. Відповідно, у відповідача не було правових підстав визначати позивачу пенсії з урахуванням розміру грошового забезпечення 86 %, в яку входило 10% доплати за участь у ліквідації наслідків на ЧАЕС, яка уже не була передбачена Законом N 2262-XII. Тому, розмір грошового забезпечення позивача - 76% зменшений не був, оскільки саме на такий розмір пенсії позивач мав право на момент її призначення з урахуванням його вислуги років - 27 років.

Вказаний висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка відображена у постанові від 21.03.2019 року у справі N 275/383/17.

В подальшому, Постанова N 1294 втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року N 704, враховуючи зміни, внесені постановами Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2017 року N 1052, від 21 лютого 2018 року N 103.

Зокрема, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21.02.2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб". Відповідно до пункту 3 цієї Постанови встановлено: "Перерахувати з 1 січня 2016 р. пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції". Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

Як встановлено судом, на виконання Постанови № 103 відповідачем згідно довідки Головного управління МВС України в м. Києві № 26498 від 22.05.2018 року здійснено перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2016 років, основний розмір пенсії позивача визначено в розмірі 70 % грошового забезпечення, що відповідає 27 років вислуги.

В подальшому, як вбачається з відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 26.04.2019 року № 90945/02, в ході перевірки матеріалів пенсійної справи позивача, Головним управлінням було переглянуто перерахунок пенсії відповідно до постанови КМУ №103 та обчислено розмір пенсії за вислугу років з 01.01.2016 року з розрахунку 76 % сум грошового забезпечення як особі, яка під час проходження служби брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесена в установленому законом порядку до категорії І. Нарахована різниця коштів за періоди з 01.01.2018р. по 31.08.2018р. в сумі 3 9 49 грн. була виплачена у грудні 2018 року.

Тобто, із матеріалів справи слідує, що основний розмір пенсії позивача - 76% грошового забезпечення починаючи з 2008 року, з урахуванням переглянутого перерахунку, зменшений не був.

В подальшому судом встановлено, що з 06.07.2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у місті Києві позивача переведено на пенсію по інвалідності з розрахунком 80 % суми грошового забезпечення.

Відповідно до статті 1 Закону N 2262-XII військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Умови призначення пенсії по інвалідності визначені у статті 18 Закону N 2262-XII, згідно якою пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби.

Згідно зі статтею 19 Закону N 2262-XII, групи і причини інвалідності, а також час її настання встановлюються медико-соціальними експертними комісіями, які діють на підставі положення про них, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Залежно від ступеня втрати працездатності особи з інвалідністю поділяються на три групи.

Статтею 21 Закону N 2262-XII визначено, що пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в таких розмірах:

а) особам з інвалідністю внаслідок війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку);

б) іншим особам з інвалідністю I групи - 70 процентів, II групи - 60 процентів, III групи - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Відповідно до пунктів 4, 14, 18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 року за № 3-1, заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання. Орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший і поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсії, при поданні заявником всіх необхідних документів. Рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії.

Відповідно, на підставі поданої заяви та з урахуванням наявного у позивача статусу інваліда 2 групи, Головним управлінням Пенсійного фонду України у м. Києві переведено позивача з пенсії за вислугу років на пенсію по інвалідності з 06.07.2018 років на підставі п. «а» ст. 21 Закону N 2262-XII та визначено її в розмірі 80% грошового забезпечення, що відповідає зазначеним вище правовим приписам.

Доводи позивача про те, що така пенсія по інвалідності з 06.07.2018 року призначена з боку відповідача протиправно чи обманним шляхом є безпідставними, оскільки не підтверджуються жодними доказами та ґрунтуються виключно на припущенням та хибному трактуванні самим позивачем норм діючого законодавства.

З урахуванням вищезазначеного суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 має бути відмовлено повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 72, ч. 2 ст. 73, ст. 76, ч. ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, та на підставі п.9 та п.10 ст.5 Закону України «Про судовий збір» відшкодування судового збору останньому не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) відмовити повністю.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до п.3 Розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя В.В. Амельохін