Справа № 1.380.2019.006560
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа №1.380.2019.006560

01 червня 2020 року

зал судових засідань №10

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лунь З.І.

секретар судового засідання Ходань Н.С.,

за участю:

представника відповідача Несторовича Б.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки).

в с т а н о в и в :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (місцезнаходження: 79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6197-54 від 06.11.2019.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що не повинен сплачувати єдиний соціальний внесок, оскільки ще в 2016році припинив свою діяльність як суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа, звітної документації до контролюючого органу не подавав. На думку позивача, обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування сплати єдиного внеску, звітності, що подаються платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» нараховується єдиний внесок, але перевірки органом доходів і зборів проведено не було. З 2017року працює як найманий працівник, на його зарплату роботодавець нараховував та сплачував єдиний соціальний внесок. З урахуванням зазначеного, вважає, що оскаржена податкова вимога підлягає визнанню протиправною і скасуванню.

Ухвалою судді від 09.12.2019 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали, з дати отримання копії ухвали. У визначений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою від 19.12.2019 призначено справу до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, надати (надіслати) суду відзив на позов, а також всі письмові та електронні докази.

На виконання ухвали суду відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Відзив обґрунтований тим, що позивач як ФОП перебував на обліку як платник податків з 03.06.2016, тому він повинен сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначений ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» як фізична особа-підприємець, залежно від обраної системи оподаткування. Натомість на дату формування оскарженої вимоги платник не перебував у стані припинення чи ліквідації. Крім того, зазначає, що в ІС «Податковий блок» в реєстрі страхувальників відсутня інформація щодо наявності у скаржника пільги по сплаті єдиного внеску відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». З огляду на зазначене, ГУ ДПС у Львівській області вважає, що у позивача наявна заборгованість по єдиному внеску та просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

У строк, встановлений судом, від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, є необґрунтованими, в т.ч. на їх підтвердження не подано жодних доказів. А тому просить позов задовольнити у повному обсязі.

16.03.2020 до суду від Головного управління ДФС у Львівській області надійшло пояснення до відзиву на позовну заяву, зміст якого відповідає викладеному у відзиві.

Представником відповідача неодноразово надсилалися на електронну пошту суду заяви про відкладення судового засідання, у зв`язку з надзвичайною ситуацією, пов`язаною з запобіганням поширення вірусу.

Позивач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце його проведення. Проте, на адресу суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи без його участі та його представника, в якому зазначив також позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву, просив суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Суд встановив таке.

ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець, виконавчим комітетом Стрийської міської ради 03.06.2016 за номером запису 0012017, перебуває на обліку в Стрийському управлінні ГУДФС у Львівській області, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 05.12.2019 до реєстру внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Згідно з відомостями, які містяться в інтегрованій картці платника по єдиному внеску (71040000) за позивачем рахується борг у сумі 26539,26грн.

Заборгованість ОСОБА_1 виникла за рахунок несплати єдиного внеску за 2017рік у сумі 8448,00грн. (розмір мінімального страхового внеску у 2017році 704,00грн.), за 2018рік 9828,72грн. (розмір мінімального страхового внеску у 2018році 819,06грн.), за 2019рік 8262,54грн. (розмір мінімального страхового внеску у 2019році 918,08грн.)

Позивач як суб`єкт підприємницької діяльності припинив подавати звітність до органів доходів і зборів у 2017році.

З 2017 по 2019 позивач працював як найманий працівник, на суми його заробітку нараховувався та сплачувався єдиний соціальний внесок.

06.11.2019 ГУ ДФС у Львівській області сформовано вимогу №Ф-6197-54 про сплату боргу (недоїмки), що виникла станом на 31.10.2019 у сумі 26539,26грн., відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Відповідачем вищезазначена вимога відправлена на адресу позивача 19.11.2020, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті.

Вказана вимога отримана позивачем 27.11.2020, що підтверджується інформацією Укрпошти про трекінг.

Вважаючи вимогу про сплату боргу (недоїмки) протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон України №2464-VI).

До вказаного Закону Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017 були внесені зміни, які запровадили, серед іншого, сплату єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців (крім тих, які обрали спрощену систему оподаткування) та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, у сумі, що не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску, незалежно від отримання доходу (прибутку) у місяці нарахування єдиного внеску.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Як визначено пунктом 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску, є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (пункт 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI).

Відповідно до частини другої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Положеннями абзацу третього частини восьмої статті 9 Закону № 2464-VI встановлено, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно з частиною четвертою статті 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову політику і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Як видно з матеріалів справи, у зв`язку із наявною заборгованістю позивача по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, контролюючим органом винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6197-54, у відповідності до якої позивач був зобов`язаний сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску станом на 31.10.2019, яка становила 26539,26 грн.

Позивач не погодився з таким рішенням відповідача з тих підстав, зокрема, що з 2017 по 2019 був застрахований роботодавцем. З огляду на вказану підставу позову суд зазначає таке.

Як видно з матеріалів справи, дата та номер запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності позивача проведена 05.12.2019 (запис №1012017) за власним рішенням.

Отже, позивач фактично був зареєстрований та здійснював підприємницьку діяльність в період з 03.06.2016 по 05.12.2019.

Відповідно до даних інформаційної системи «Податковий блок», заборгованість виникла за період, коли позивач був зареєстрований та здійснював підприємницьку діяльність.

Суд встановив, що відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 08.05.2017 до 12.03.2018 працював у ТзОВ «ЛЕОНІ ВАЕРІНГ СИСТЕМС УА ГМБХ» на посаді оператором механізованих та автоматизованих складів, з 16.01.2019 по 04.02.2019 працював у ТзОВ «ПЕРФЕКТ ПАК» на посаді оператором конвеєрної лінії, з 07.02.2019 по 10.04.2019 працював у ОК ЖБК «Карпатській дім» підсобним робітником, тому за цей період йому, як фізичній особі-підприємцю, нараховувався до сплати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Зазначене також підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 06.03.2020 за вих.№1300-0503-8/11829, де повідомлено, що за період з 08.05.2017 до 12.03.2018 по ТзОВ «ЛЕОНІ ВАЕРІНГ СИСТЕМС УА ГМБХ», з 16.01.2019 до 04.02.2019 по «ПЕРФЕКТ ПАК», з 07.02.2019 до 10.04.2019 по ОК ЖБК «Карпатській дім» в реєстрі застрахованих осіб підтверджено сплату страхувальником його роботодавцями ЄСВ за застраховану особу (позивача).

Суд зазначає, що за висновками суду касаційної інстанції, викладеними у постанові Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №440/2149/19 (провадження №К/9901/28514/19), особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Інше тлумачення норм Закону № 2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДФС і зареєстровані як фізичні особи-підприємці (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність у позивача обов`язку зі сплати подвійного (реєстрація підприємництва без отримання доходу) ЄСВ у період з 08.05.2017 по 12.03.2018, з 16.01.2019 по 04.02.2019, з 07.02.2019 по 10.04.2019 по включно.

Щодо аргументів позивача про надіслання вимоги про сплату боргу (недоїмки) без вручення позивачу акта перевірки та відповідно вимоги відповідача сплатити недоїмку без розгляду заперечень платника до акта перевірки, суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 1 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04.05.2018 № 469) (далі - Інструкція №449), до платників, які не виконали визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції № 449, фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках:

- якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами;

- якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

- якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

За вимогами пункту 4 розділу VI Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу.

Аналіз змісту вищенаведених норм свідчить про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою ж є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом. Відтак, дані документальних перевірок про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами, є однією із підстав винесення вимоги. У цій же справі підставою для винесення оскаржуваної вимоги є наявність у позивача недоїмки зі сплати єдиного внеску на кінець календарного місяця, відомості про яку містяться в інформаційній системі фіскального органу.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно нараховано позивачу оскаржуваною вимогою до сплати єдиний внесок за 2017 рік у сумі 5632,00грн. (8місяців*704,00грн), за 2018рік у сумі 2457,18грн. (3місяці* 819,06грн.) та 2019рік у сумі 3672,32грн. (4місяці*918,08грн) і та покладено на нього обов`язок означені суми сплатити, разом на загальну суму 11761,50грн.

В іншій частині нарахування суми боргу за спірною вимогою судом порушень не встановлено.

За наведених обставин у сукупності, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч.1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Відповідно до ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Зважаючи на те, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір на суму 768,40 грн., стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Львівській області підлягає судовий збір у розмірі 340,53 грн.(11761,50грн.*768,40/26539,26грн.).

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд

в и р і ш и в :

адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Головного управління ДФС у Львівській області (місцезнаходження: 79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35, ) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Львівській області №Ф-6197-54 від 06.11.2019 в частині сплати боргу (недоїмки) у сумі 11761,50грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління ДФС у Львівській області (місцезнаходження: 79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 )судовий збір в сумі 340 (триста сорок)грн. 53коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п 15.5 п.5 розділу VII Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 05.06.2020.

Суддя Лунь З.І.