Справа № 540/776/20
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2020-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/776/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з вказаним позовом, у якому, з урахуванням заяви про усунення недоліків позовної заяви від 01.04.2020 року, просить:

- визнати протиправними дії відповідача по нарахуванню та виплаті позивачу пенсії за віком нижче мінімальної пенсії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом, як працюючій особі, без проведення перерахунку та індексації пенсії та компенсації втрати доходу за затримку виплати пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області провести, починаючи з 01.08.2015 року, перерахунок і виплачувати позивачеві пенсію за віком, згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 №1058-ІV, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017р. №2148-VIII, як непрацюючий особі, на вказаний пенсіонером банківський рахунок;

- звернути рішення до негайного виконання в повному обсязі заявлених позовних вимог.

В обґрунтування позовних вимог позивачкою зазначено, що їй на виконання постанови Сакського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 10.11.2011 року поновлено виплату пенсії. З 01.08.2015 року виплати цієї пенсії знову була припинена у зв`язку з нездійсненням повноважень органами Пенсійного Фонду України на тимчасово окупованій території України.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 року в справі №540/964/19, окрім іншого, зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення/перерахунок пенсії за віком від 04.03.2019р. та прийняти рішення відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV.

На виконання судового рішення заява позивачки про призначення/перерахунок пенсії за віком від 04.03.2019 р. розглянута. ОСОБА_1 призначена та виплачується пенсія, проте, як вважає позивачка з порушенням ст.46 Конституції України та норм і методики, передбачених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в розмірі меншому за розмір мінімальної пенсії.

Також, позивачка зазначає, що її пенсія з моменту призначення жодного разу не була перерахована, не індексувалась відповідачем, посилаючись на те, що відповідні дії не були передбачені рішенням Херсонського окружного адміністративного суду в справі №540/964/19.

Ухвалою суду від 30.03.2020 року вказана заява була залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків.

02.04.2020 року недоліки позовної заяви були усунуті позивачем, у зв`язку з чим ухвалою від 07.04.2020 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

29.04.2020 року ГУ ПФУ надало до суду відзив на позов, в якому управління зазначило про невизнання ним позовних вимог. Стверджує, що в діях пенсійного фонду немає ознак протиправності.

Відповідач стверджує, що на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 року по справі №540/964/19 повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 . За результатом розгляду заяви з 01.08.2015 року ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії за віком як непрацюючий особі, з 01.08.2015 року у розмірі встановленому на момент припинення.

За період з 01.08.2015 року по 29.02.2020 року позивачці нараховано пенсійні кошти у сумі 60618,25 грн.

Також, відповідач зазначає, що оскільки в судовому рішенні не містилось інших зобов`язань до ГУ ПФУ, зокрема, зобов`язань щодо перерахунків пенсії, підстави для здійснення перерахунку на майбутнє, в тому числі з 01.08.2015 року, немає.

Щодо індексації відповідач посилаючись на п.3 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003р. № 1078, стверджує, що до об`єктів індексації не відноситься, зокрема, соціальні виплати, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму.

Компенсація втрати частини доходів, як вважає відповідач, не підлягає виплаті позивачці через відсутність умов для її виплати - порушення строків виплати та вина власника або уповноваженого ним органу.

При поновленні, перерахунку або виплаті пенсії особа повинна пред`явити паспорт. В свою чергу, відповідач стверджує, що до Херсонського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) ГУ ПФУ позивачкою було надіслано копію дійсного паспорта громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 від 01.08.2019 року лише 29.11.2019 року.

Отже, на думку відповідача, позовні вимоги щодо виплати компенсації за невчасно отримані суми пенсії за період з 01.08.2015 року по 31.12.2019 року є безпідставними.

Окрім наведеного, відповідач вважає, що спірні правовідносини виникли з приводу дискреційних повноважень ГУ ПФУ, в які не має втручатись суд. Предметом позову, на думку ГУ ПФУ, є неправомірність дій органу Пенсійного фонду України при виконанні судового рішення у справі №540/964/19, тому позивачка мала звертатись в порядку ст. 383 КАС України.

На підставі зазначеного відповідач просить відмовити в задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відзив відповідача, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На підставі зазначеного не підлягають доказуванню й обставини, встановленні рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 року по справі №540/964/19, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2019 року.

Так, під час розгляду наведеної справи, судом, серед іншого, встановлено наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України та пенсіонером за віком (паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 ). До 2000 року позивач проживала за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому позивач виїхала з України на постійне проживання до Держави Ізраїль, де була прийнята на консульський облік в Посольстві України в державі Ізраїль 17.10.2002р.

04 березня 2019р. позивачка звернулась до Головного управління ПФУ в Херсонській області із заявою про призначення та перерахунок пенсії з 01.08.2015р., до якої були додані нотаріально засвідчені копії наступних документів: довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру; паспорту для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_1 ( НОМЕР_3 ) дійсний до 11.05.2019р., трудової книжки на сторінках 2-3, 12-13; довідка, так званого, "управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Саки і Сакському районі Республіки Крим" від 19.02.2019р. № 137232/19 про виплату пенсії ОСОБА_1 по 31.07.2015; декларація; довідки про заробітну плату від 26.02.2019р. №155-157, видані Державною бюджетною установою охорони здоров`я Республіки Крим "Сакська районна лікарня" за період з 01.01.1990 по 31.12.1994 роки, а також заява про витребування пенсійної справи від 04.03.2019р. та заява про відкриття в "Приват Банку" поточного рахунку від 04.04.2019р.

Листом від 22.04.2019 № 1263/02-04 Генічеського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повідомлено позивача про відмову в поновленні виплати пенсії за віком.

Комісією відділу з питань призначення та перерахунку пенсій №3 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області розглянуто заяву позивача та прийнято рішення від 08.05.2019 №23, яким відмовлено в поновленні пенсії за віком громадянці ОСОБА_1 (поновлення виплати пенсії за віком - стаття 49 Закону № 1058).

Вбачаючи у листах ГУ ПФУ в Херсонській області бездіяльність та не погоджуючись з тим, що відповідачем не витребувано пенсійну справу та не поновлено виплату пенсії, позивачка звернулась до суду з відповідним позовом.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 року по справі №540/964/19, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2019 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не витребування архівної пенсійної справи ОСОБА_1 Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області витребувати архівну пенсійну справу ОСОБА_1 з Державної установи - "Управління Пенсійного фонду РФ в м Саки і Сакському районі Республіки Крим".

Скасовано рішення відділу з питань призначення та перерахунку пенсій №3 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 08.05.2019 №23 про відмову у призначенні, перерахунку та поновлені пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення/перерахунок пенсії за віком від 04.03.2019 р. та прийняти рішення відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV.

В решті позовних вимог відмовлено.

Відповідачем на виконання рішення суду було повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення/перерахунок пенсії за віком від 04.03.2019 р.

За результатом повторного розгляду заяви, відповідач з 01.08.2015 року поновив виплату пенсії ОСОБА_1 , виплатив заборгованість за період в 55 місяців з 01.08.2015 року по 29.02.2020 року у розмірі 60618,25 грн. та виплачує її в подальшому в розмірі 1102,15 грн. (а.с.41) щомісячно без урахувань будь-яких підвищень розміру пенсії, окрім доплати, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 р. №327. Тому сума щомісячної пенсії є меншою за мінімальний розмір пенсії, який встановлено Законом № 1058-ІV. Позивачка не згодна з розміром пенсії, яка нараховується та виплачується їй, тому звернулась до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам та відповідним доводам позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею та є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Передбачене Конституцією України право громадян на соціальний захист конкретизоване у Законі України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-IV) та Законі України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), якими встановлений порядок нарахування та виплати пенсії.

У статті 1 Закону № 1788-ХІІ зазначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ст.1 Закону № 1058-ІV пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 8 Закону України № 1058-ІV передбачено, що право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які згідно з цим Законом досягли встановленого цим законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення пенсії страховий стаж.

Відповідно до ст. 28 Закону № 1058-ІV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років (для призначених до 01.10.2011 відповідно 25 і 20 років) страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Ст. 1 Закону "Про прожитковий мінімум" встановлює, що прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. До осіб, які втратили працездатність, відносяться особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, особи, які досягли пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та непрацюючі особи, визнані особами з інвалідністю в установленому порядку.

Відповідно до Законів України: "Про Державний бюджет України на 2015 рік", "Про Державний бюджет України на 2016 рік", "Про Державний бюджет України на 2017 рік", "Про Державний бюджет України на 2018 рік", "Про Державний бюджет України на 2019 рік", "Про Державний бюджет України на 2020 рік", прожитковий мінімум в Україні для осіб, які втратили працездатність, складав : з 01.01.2015 - 949 грн., з 01.09.2015 - 1074 грн., з 01.12.2016 - 1247 грн., з 01.01.2017 - 1373 грн., з 01.05.2017 - 1312 грн., з 01.12.2017 - 1373 грн., з 01.01.2018 - 1497 грн., з 01.01.2019 -1497 грн., з 01.07.2019 - 1564 грн., з 01.12.2019 - 1638 грн., з 01.01.2020 року - 1638 грн.

Відповідно до розрахунків ГУ ПФУ, наявних в матеріалах справи від 11.01.2020 року та від 21.01.2020 року (а.с.39-41), розмір нарахованої щомісячної пенсії ОСОБА_1 в період з 01.08.2015 до довічно (розрахунок містить дані щодо розміру пенсії на майбутнє) складає 1102,15 грн. щомісячно, і за вказаний період по сьогоднішній день не змінювався.

Фактично ГУ ПФУ визначив сталий розмір довічної пенсії позивачки з розрахунку станом на дату поновлення її виплати - 01.08.2015 року, з розрахунку:

- розмір пенсії за віком, визначений згідно ст. 27 Закону № 1058-ІV - 623,21 грн.;

- доплата до прожиткового мінімуму у розмірі станом на 01.08.2015 року (949 грн.) - 325,79 грн.;

- доплата за понаднормовий стаж (11 років) - 68,55 грн.;

- доплата, передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 р. № 327 - 84,60 грн.

Факт сталого розміру пенсії та факт не здійснення її перерахунку, починаючи з 01.08.2015 року не заперечується й самим відповідачем, що вбачається з відзиву (стор. 2-3 відзиву).

Разом з тим, спірним питанням є рівень місячних пенсійних виплат, які, на думку позивачки, не може бути меншим прожиткового мінімуму, в той час як відповідач вважає, що обов`язку перераховувати розмір пенсії до мінімального розміру в нього немає, а суд своїм рішенням його не зобов`язував це робити.

Такі твердження відповідача суд вважає хибними, оскільки позивачка, проживаючи в державі Ізраїль, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція України та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії у належному розмірі.

Порядок поновлення пенсії визначено ч.2 статтею 49 Закону 1058-ІV, поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Дане положення узгоджується також з нормами п.4.3 Порядку № 22-1, відповідно до яких не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Таким чином, прийняттю рішення органом Пенсійного фонду передує певна процедура розгляду поданої заявником заяви, спрямована на перевірку правильності оформлення поданих документів та їх достатності. Більше того, законодавством надано право уповноваженому органу вимагати, в тому числі, від заявника дооформлення поданих при зверненні документів та подання додаткових відомостей, необхідних для прийняття вмотивованого рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 04.03.2019 року звернулась до Головного управління ПФУ в Херсонській області із заявою про призначення та перерахунок пенсії з 01.08.2015р., до якої були додані нотаріально засвідчені копії наступних документів: довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру; паспорту для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_1 ,( НОМЕР_3 ), дійсний до 11.05.2019р., трудової книжки на сторінках 2-3, 12-13; довідка, так званого, "управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Саки і Сакському районі Республіки Крим" від 19.02.2019р. № 137232/19 про виплату пенсії ОСОБА_1 по 31.07.2015; декларація; довідки про заробітну плату від 26.02.2019р. №155-157, видані Державною бюджетною установою охорони здоров`я Республіки Крим "Сакська районна лікарня" за період з 01.01.1990 по 31.12.1994 роки, а також заява про витребування пенсійної справи від 04.03.2019р. та заява про відкриття в "ПриватБанку" поточного рахунку від 04.04.2019р.

Вперше розглянувши надані позивачкою документи, орган Пенсійного фонду України прийняв рішення від 08.05.2019 №23, відповідно до якого позивачці відмовлено в поновленні пенсії за віком. Вказане рішення обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 не дотримано встановленого Порядку звернення за призначенням пенсії (відсутня архівна пенсійна справа) та не надано оригінал паспорту громадянина України (з продовженим терміном дійсності) або інший документ з відміткою про реєстрацію (довідку з місця проживання).

Під час розгляду адміністративної справи №540/964/19 судом надана оцінка зазначеному рішенню. Так, судом визначено, що рішення прийнято відповідачем без дотримання встановленої чинним законодавством процедури розгляду заяв та документів, які мають суттєве значення при призначенні чи відмові у призначенні пенсії. Так, відповідачем не вчинено жодних дій з виконання обов`язку щодо витребування архівної пенсійної справи, що призвело до прийняття рішення за її відсутності. Отже, відповідачем було допущено суттєві порушення, які самі по собі нівелювали правомірність прийнятого ним рішення.

На підставі наведеного, судом встановлена протиправна бездіяльність відповідача щодо не витребування пенсійної справи позивачки та, окрім іншого, зобов`язано відповідача вчинити дії з витребування архівної пенсійної справи позивачки та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 .

Водночас, за результатом розгляду справи №540/964/19, на противагу твердженням відповідача про протилежне, суд не зобов`язував ГУ ПФУ прийняти рішення про поновлення пенсії ОСОБА_1 , більш того, судом не визначено розміру поновленої пенсії та її складових. Судом не використано й надане ч.4 ст. 245 КАС України повноваження щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої у рішенні.

Тобто, в даному конкретному випадку, юридичне волевиявлення суду в рамках справи №540/964/19 полягало в зобов`язанні ГУ ПФУ розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення/перерахунок пенсії за віком від 04.03.2019 р. з урахуванням при прийнятті рішення матеріалів не витребуваної раніше пенсійної справи. Виконання відповідного рішення завершилось датою прийняття рішення відповідачем з урахуванням зазначених матеріалів. При цьому, за умови дотримання ГУ ПФУ при повторному розгляді заяви вимог Закону №1058, рішення за результатом розгляду (позитивне/негативне відносно позивачки) не мало жодного значення для визначення судового рішення в справі №540/964/19 від 20.06.2019 року виконаним. Подальші ж дії відповідача, починаючи з наслідків розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення/перерахунок пенсії за віком від 04.03.2019 р., не є процесом виконання рішення суду в справі №540/964/19, а дії відповідача щодо визначення розміру поновленої пенсії, її подальший перерахунок та виплата, як справедливо зазначено позивачкою, є новим спором між сторонами. З наведених підстав, такий спір не може бути розглянутий в порядку ст. 383 КАС України.

Відповідно до пункту 2.8 Порядку № 22-1 поновлення пенсії здійснюється за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії. У випадку поновлення виплати пенсії особі, якій не було проведено перерахунок відповідно до статті 43 Закону, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до статті 40 Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсій, призначених до 2004 року.

Пунктом 4.3 Порядку № 22-1 передбачено, що не пізніше 10 днів після находження заяви та за наявності документів, необхідних для поновлення виплати пенсії, орган ПФУ приймає відповідне рішення про поновлення раніше призначеної пенсії. Протягом місяця проводиться перерахунок пенсії з урахуванням розміру середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески.

Відповідно до п. 1.7 Порядку № 22-1 у разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (п.4.7 Порядку №22-1). Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів.

Розглянувши повторно заяву ОСОБА_1 про призначення/перерахунок пенсії за віком від 04.03.2019 р. ГУ ПФУ прийняло рішення про поновлення пенсії з 01.08.2015 року. Нарахування проведено на січень 2020 року. Тобто, орган Пенсійного фонду України самостійно, в об`ємі розглянутих матеріалів, (а не на виконання рішення суду) визначив право ОСОБА_1 на поновлення пенсії, про що зазначив в листі від 19.12.2019 року (а.с.43).

Аналізуючи наведені вище норми права, суд приходить до висновку, що чинним законодавством встановлено перелік документів, які необхідні для поновлення пенсії за віком, а також передбачений певний алгоритм дій органу ПФУ у разі ненадання особою повного пакету необхідних документів, які в даному випадку органом пенсійного фонду вчинені не були - оновлений паспорт громадянина України для виїзду за кордон був запитаний вже після поновлення позивачці пенсії.

Стаття 7 Закону № 1058 передбачає, що одним з принципів загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є рівноправність застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом. А відповідно до ч.2 ст. 7 Закону № 1058 пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Діюче пенсійне законодавство передбачає постійне здійснення перерахування розміру вже призначених пенсій непрацюючим пенсіонерам у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму, індексацію пенсії при збільшенні показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Суд вважає, що позивачка має право на розмір пенсії у відповідності до встановленого законодавством розміру мінімальної пенсії , її пенсія має перераховуватись так само як і пенсії інших громадян України у випадку змін пенсійного законодавства. Законодавство не містить окремого порядку дій суб`єкта владних повноважень при поновленні пенсії, особі, яка виїхала за кордон та не передбачає, що поновлена пенсія виплачується довічно в розмірі станом на день її поновлення.

Для того, щоб виконувати вимоги законодавства, працівникам ГУ ПФУ в Херсонській області не потрібно мати відповідне судове рішення.

Таким чином, відповідач, поновивши позивачці пенсію з 01.08.2015 року у сталому розмірі станом на дату поновлення, діяв в порушення приписів ч.2 ст.19 Конституції України не на підставі, поза межами повноважень та у спосіб, що не передбачені Конституцією та законами України. Фактично визначивши ОСОБА_1 з 01.08.2015 року окремим суб`єктом пенсійних правовідносин, на яку не розповсюджуються приписи законодавства про пенсійне забезпечення, зокрема, щодо мінімального розміру пенсії та права на її постійний перерахунок.

Суд ж керується практикою Європейського суду по правам людини, а саме рішеннями "Петриченко проти України", "Проніна проти України", "Богатова проти України". Європейський суд з прав людини ухвалив рішення від 12.07.2016 року у справі "Петриченко проти України", визнавши порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв`язку з тим, що у цій справі національні суди не розглянули доводи заявника з прямим посиланням на статтю 46 Конституції України про те, що розмір його пенсії був нижчим від встановленого у відповідний час прожиткового мінімуму. Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод юрисдикція Європейського Суду з прав людини поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї, подані йому на розгляд відповідно до статей 33,34,46 і 47Конвенції. Європейський Суд з прав людини може приймати заяви від будь-якої особи, неурядової організації або групи осіб, які вважають себе потерпілими від допущеного однією з Високих Договірних Сторін (тобто, державою - членом Ради Європи, яка підписала Конвенцію) порушення прав, викладених у Конвенції або протоколах до неї. Україна ратифікувала Конвенцію 17 липня 1997 року. Конвенція набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, відтак з цього моменту Україна гарантувала кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Доводи відповідача щодо закінчення строку дії закордонного паспорту позивачки (термін дії 11.05.2019 року) суд вважає такими, що не впливають на предмет даного спору. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон оформляється на період до десяти років з можливістю продовження на такий же термін. Продовження терміну дії паспорта провадиться у порядку, встановленому для оформлення його видачі. Закінчення терміну дії паспорту громадянина України не позбавляє громадянина України гарантованих прав, не ставить особу у положення коли він позбавляється громадянства. На час подання заяви про перерахунок пенсії (04.03.2019) термін дії паспорта не закінчився. Окрім наведеного, як вже було зазначено судом в тексті даного рішення, станом на дату прийняття рішення про поновлення пенсії, відповідачем подані ОСОБА_1 документи були визнані достатніми та належними для поновлення її права на отримання пенсії, а тому, посилання на нечинність паспорту після поновлення позивачці пенсії свідчить про непослідовний характер дій ГУ ПФУ.

Щодо вимог про індексацію пенсії, суд вказує на те, що механізм проведення індексації грошових доходів населення визначений Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (зі змінами, далі - Порядок №1078). Норми законодавства щодо індексації пенсії застосовувались до 01.10.2017, а з 01.10.2017 відповідно до Закону №2148 їх індексація не здійснюється. Згідно з частиною другою статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Тобто, у разі настання підстав для проведення індексації пенсії, нарахування індексації пенсії провадиться автоматизованим способом, в залежності від місяця підвищення пенсії кожного пенсіонера, з урахуванням індексу споживчих цін. Суд вважає вимогу позивача про зобов`язання відповідача здійснити індексацію пенсії передчасною, оскільки відповідач ще не здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_1 . Відтак, відсутні докази того, що при проведенні такого перерахунку пенсії відповідач не здійснить її індексацію самостійно, як того вимагає Закон. Окрім зазначеного, приписи п.3 Порядку №1078 в редакції до 15.03.2018 року, передбачали, що до об`єктів індексації, визначених у пункті 2, не відносяться, зокрема соціальні виплати, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму (пенсії, обчислені з урахуванням абзацу першого частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Отже, для визначення права особи на індексацію за період з 01.08.2015 року по 01.10.2017 року ГУ ПФУ має спочатку здійснити перерахунок пенсії позивачки. І лише в разі перевищення у вказаний період розміру її пенсії мінімальний розмір, передбачений ст. 28 Закону № 1058 орган пенсійного фонду України набуває обов`язок, а позивачка кореспондуюче право на проведення індексації.

Щодо проведення індексації пенсії та компенсації втрати частини доходів, суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно із п. 3, 4 "Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок №159), компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Згідно з ст. 3, 4, ч. 2 ст. 6 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Виплата компенсації здійснюється за рахунок відповідного бюджету - підприємства, установи або організації, який фінансується з державного бюджету.

Таким чином, основною умовою для виплати компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії), допущені, в даному випадку, з вини органу, що призначає і виплачує пенсію. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування, а саме добровільно чи на виконання рішення суду.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 18 листопада 2014 року № 21-518а14.

Пункти 1, 2 Порядку відтворюють положення Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

У пункті 4 Порядку прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ та пункті 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Аналогічний підхід до розуміння зазначених норм права Верховний Суд України висловив у постановах від 11 липня 2017 року (справа №21-2003а16), 20 лютого 2018 року (справа № 336/4675/17), 21 червня 2018 року (№ 523/1124/17), 03 липня 2018 року (справа № 521/940/17).

Приписами ч. 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Суд зазначає, що позивачкою не оскаржувались дії або рішення органів Пенсійного Фонду України щодо припинення виплати їй пенсії, зокрема, в період з 01.08.2015 року, отже, неодмінна умова для присудження компенсаторної виплати за період з 01.08.2015 року по дату звернення ОСОБА_1 за поновленням пенсії - протиправність дій ГУ ПФУ відсутня.

Однак, рішенням Херсонського окружного адміністративного суду в справі №540/964/19 від 20.06.2019 року встановлена протиправна бездіяльність ГУ ПФУ щодо не витребування архівної пенсійної справи ОСОБА_1 з "Державної установи - Управління Пенсійного фонду РФ в м Саки і Сакському районі Республіки Крим", що мало наслідком прийняття відповідачем протиправного рішення щодо відмови у призначенні, перерахунку та поновлені пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 .

Враховуючи, що повторний розгляд тієї самої заяви про поновлення виплати пенсії від 04.03.2019 року в сукупності з матеріалами, раніше не запитаної з вини ГУ ПФУ пенсійної справи, стали наслідком прийняття позитивного відносно позивачки рішення про поновлення їй виплати пенсії, суд дійшов висновку, що затримка (не витребування пенсійної справи під час первинного звернення) у виплаті належних позивачці сум є наслідком протиправної бездіяльності відповідача (встановлена рішенням суду в справі №540/964/19 від 20.06.2019 року).

В свою чергу, наявність протиправної бездіяльності, в силу наведених вище приписів, породжує право ОСОБА_1 на компенсацію.

Так, при правомірних діях ГУ ПФУ, рішення про поновлення виплати позивачці пенсії, згідно ч. 5 ст.45 Закону № 1058-IV має бути прийняте не пізніше 10 днів з дня надходження відповідної заяви.

Під час розгляду справи №540/964/19 встановлено, що необхідна заява надійшла до ГУ ПФУ 04.03.2019 року. Тобто, граничною датою для прийняття відповідачем рішення було 14.03.2019 року.

Згідно п.4.3 Порядку № 22-1, нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Тобто, граничною датою виплати позивачці суми пенсії за період з 01.08.2015 року по 28.02.2019 року, за умови правомірних дій органу Пенсійного фонду України було 14.04.2019 року.

Згідно п.5 Порядку №159 сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Отже, період з 14.04.2019 року по дату виплати заборгованості є періодом за який відбулось порушення терміну виплати належних позивачці сум пенсії (тієї її частини, що була нарахована та виплачена).

Натомість, визнається сторонами (згідно позову та відзиву), що відповідачем за період з 01.08.2015 року по 29.02.2020 року виплачено ОСОБА_1 суму в 60618,25 грн. (період в 55 місяців по 1102,15 грн.) без проведення компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати за період з квітня 2019 року по місяць виплати заборгованості.

З врахуванням наведених вище приписів Закону № 2050-ІІІ та Порядку №159 відповідні дії ГУ ПФУ є протиправними, а позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій відповідача по нарахуванню та виплаті позивачу пенсії за віком нижче мінімальної пенсії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом, як непрацюючій особі, здійснення виплати нарахованої суми пенсії в розмірі 60618,25 грн. без проведення компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати за період з квітня 2019 року по місяць виплати заборгованості, а також шляхом визнання протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV.

Порушені ж права позивачки підлягають поновленню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області провести, починаючи з 01.08.2015 року, перерахунок і виплатити позивачці пенсію за віком, згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV, як непрацюючий особі, а також шляхом зобов`язання виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів (розміру нарахованої їй частини пенсії за період з 01.08.2015 року по 29.02.2020 року в сумі 60618,25 грн.) у зв`язку з порушенням термінів їх виплати за період з квітня 2019 року по місяць виплати заборгованості.

Щодо звернення судового рішення до негайного виконання, суд зауважує, що приписами п.1 ч.1 ст.371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Зважаючи на предмет спору та позовні вимоги, які підлягають задоволенню в межах даної справи, підстави для звернення рішення суду до негайного виконання відсутні.

Що стосується клопотання позивача про встановлення судового контролю, шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З приписів даної норми слідує, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов`язком суду, що може використовуватись залежно від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

В той же час, позивачем не надано жодного доказу того, що відповідач буде ухилятися від виконання судового рішення, а судом таких обставин не встановлено. Тому, суд не вбачає підстав для задоволення даного клопотання позивача.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Звертаючись до суду з даним позовом, позивачем сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією №81898 від 10.03.2020. Враховуючи, що позов задоволено частково, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме по 420,40 грн.

Таким чином, на підставі приписів ч.1 ст. 139 КАС України, відшкодуванню сплаченого позивачем судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягає сума у 420,40 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, місцезнаходження: 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) по нарахуванню та виплаті ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2) пенсії за віком нижче мінімальної пенсії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом, як непрацюючій особі.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, місцезнаходження: 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) щодо здійснення виплати нарахованої ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2) суми пенсії в розмірі 60618,25 грн. без проведення компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати за період з квітня 2019 року по місяць виплати заборгованості.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, місцезнаходження: 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2) відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, місцезнаходження: 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) провести, починаючи з 01.08.2015 року, перерахунок і виплатити ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2) пенсію за віком, згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV, як непрацюючий особі, з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, місцезнаходження: 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) виплатити ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2) компенсацію втрати частини грошових доходів (розміру нарахованої їй частини пенсії за період з 01.08.2015 року по 29.02.2020 року в сумі 60618,25 грн.) у зв`язку з порушенням термінів їх виплати за період з квітня 2019 року по місяць виплати заборгованості.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Згідно п.3 «Прикінцевих положень» КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Ковбій

кат. 112010200