Справа № 640/18413/18
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2020-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в постановленні додаткового судового рішення

02 червня 2020 року м. Київ №640/18413/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «С К С»
доОфісу великих платників податків Державної фіскальної служби Державної фіскальної служби України
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «С К С» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Державної фіскальної служби України, у якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, яка приймає рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №924081/36088095 від 21 вересня 2018 року;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, складену Товариством з обмеженою відповідальністю «С К С» податкову накладну №1001604 від 27 березня 2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 лютого 2019 року позов задоволено у повному обсязі.

Представником позивача 13 травня 2020 року подано клопотання про ухвалення додаткового судового рішення щодо відшкодування витрат на правничу допомогу на загальну суму 17500,00 грн.

Представник відповідача - Офісу великих платників податків ДПС надав заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій зазначив, що представником позивача заяву подано з пропущенням встановленого п`ятиденного строку.

Крім того, в підтвердження власної позиції звертав увагу суду на позицію Великої палати Верховного Суду, викладену у постанові від 19 лютого 2020 року №755/9215/15-ц, в якій судді дійшли висновку, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадження, де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі №817/1889/17.

Розглянувши клопотання представника позивача Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною другою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною третьою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 16 квітня 2019 року у справі №817/1889/17 зазначив, що частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом касаційної інстанції встановлено, що заява про вирішення питання щодо відшкодування витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, та надані ним докази не були подані в межах строку, встановленого частиною сьомою статті 139 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Судом при ухваленні рішення від 15 лютого 2019 року вирішені питання щодо судових витрат, документально підтверджених станом на момент вирішення справи по суті та постановлення судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що про існування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 лютого 2019 року представник дізнався або повинен був дізнатися 30 вересня 2019 року, коли останнім отримано виконавчі листи по даній справі.

Враховуючи, що справа №640/18413/18 розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження), після отримання представником позивача судового рішення позивач у розумний строк, з огляду на норми частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, не заявив клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу та не надав відповідних доказів в підтвердження понесених витрат (з якими зокрема мали бути ознайомлені інші учасники справи). Заява щодо наміру звернення про відшкодування витрат на правничу допомогу не була подана позивачем і до постановлення судом рішення 15 лютого 2019 року.

Суд звертає увагу учасників справи, що представником позивача заява про ухвалення додаткового судового рішення подана лише 13 травня 2020 року, у зв`язку з цим, суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника позивача про поставлення додаткового судового рішення щодо вирішення питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 132, 134, 139, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі №640/18413/18 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко