Справа № 191/4107/19 (2-а/191/47/19)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2020 року м. Дніпросправа № 191/4107/19 (2-а/191/47/19)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Синельниківського районного суду Дніпропетровської області від 26.02.2020 р. (суддя Кухар Д.О.) в справі № 191/4107/19 за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону № 4 Управлення патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Панасенка Олександра Геннадійовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Синельниківського районного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до інспектора роти № 4 батальйону № 4 Управлення патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Панасенка Олександра Геннадійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 17.10.2019 р. серії ДПО18 № 667544, якою на нього накладено штраф в розмірі 340 грн.

Рішенням Синельниківського районного суду Дніпропетровської області від 26.02.2020 р. позов задоволено, скасовано постанову серії ДПО18 № 667544 від 17.10.2019 року, складену інспектором ПП УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Панченком О.Г., про накладення адміністративного стягнення у розмірі 340 грн. на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі; провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрите у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі Департамент патрульної поліції (далі ДПП) просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянт зазначає про необґрунтоване не залучення ДПП до участі в справі в якості третьої особи, що позбавило цю особу можливості викласти заперечення, надати докази. На думку апелянта, рішення в цій справі може вплинути на права та обов`язки ДПП, а інспектор не може виступати як самостійній відповідач, а діє від імені Національної поліції. При цьому посилається на висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 26.12.2019 р. в справі № 724/716/16-а. Вказує на обґрунтованість прийняття постанови на місці вчинення правопорушення, посилаючись на постанову Верховного Суду від 22.11.2018 р. в справі № 462/651/17, а також на доведеність вчинення позивачем правопорушення та дотримання процедури накладення адміністративного стягнення, що підтверджено відеозаписом про фіксування правопорушення.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що інспектором патрульної поліції Панченко О.Г. винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 667544 від 17.10.2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП України та накладено штраф в розмірі 340 гривень.

Зважаючи на те, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності свого рішення, не надано суду достатньо доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність постанови.

Суд визнає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що постановою серії ДПО18 № 667544 від 17.10.2019 р. інспектором роти № 4 батальйону № 4 Управлення патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Панасенком О.Г. застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

За змістом постанови 17.10.2019 р. о 23 годині 15 хв. позивач керував транспортним засобом марки MAN 18.463, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом BURG16-24Z, номерний знак НОМЕР_2 , в Новомосковському районі Дніпропетровської області на автодорозі М-29, 159 км, та здійснював перевезення небезпечного вантаж UN 1202 (дизельне паливо) на транспорті в нічний час (добу) з непрацюючими задніми габаритними вогнями, стоп-сигналами та світловими покажчиками зміни напряму руху, чим порушено п. 31.6 «б» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Постанова не містить відомостей про здійснення фіксування події правопорушення, відомостей про пристрій, на якій здійснювався запис, як й посилання на будь-які інші докази.

Дослідженням відеозапису, наданого ДПП, судом встановлено, що файл містить відеозапис процесу розгляду справи, проте не містить запису події правопорушення.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до абз. б) пункту 31.6 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

За приписами частини 1 статті 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відеозапис, який додано ДПП до матеріалів справи, суд визнає неналежним доказом вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними доказами у розумінні статті 73 КАС України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно зі статтею 31 Закону №580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом встановлено, що оскаржена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить інформації про здійснення будь-якої фіксації факту правопорушення.

Тобто, в порушення частини третьої статті 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось.

Зважаючи на те, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП, у такій постанові, зокрема, необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

У разі відсутності в оскаржений постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис саме події порушення Правил дорожнього руху, наданий відповідачем відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Таке правозастосування узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 31.01.2019 р. в справі № 464/2309/17.

Інших доказів на підтвердження правомірності свого рішення відповідачем не надано.

Враховуючи викладене, суд погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність постанови.

Доводи апелянта про доведеність факту вчинення правопорушення спростовані приведеними вище висновками суду.

Посилання апелянта на не залучення ДПП до участі в справі в якості третьої особи, хоча рішення в цій справі може вплинути на права та обов`язки ДПП, суд визнає необґрунтованими з тих підстав, що апелянтом не обґрунтовано, яким чином рішення в цій справі може вплинути на права та обов`язки ДПП.

Суд констатує, що судом першої інстанції в тексті рішення в двох редакціях зазначено прізвище відповідача « ОСОБА_2 » та « ОСОБА_3 », проте ця обставина не виплинула на правильність рішення суду першої інстанції та не є підставою для скасування рішення.

Фактично судом першої інстанції допущена описка, яка може бути виправлена судом першої інстанції в порядку, встановленому статтею 253 КАС України.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 268-272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Синельниківського районного суду Дніпропетровської області від 26.02.2020 р. в справі № 191/4107/19 залишити без задоволення.

Рішення Синельниківського районного суду Дніпропетровської області від 26.02.2020 р. в справі № 191/4107/19 за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону № 4 Управлення патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Панасенка Олександра Геннадійовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 09.06.2020 р. та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 09.06.2020 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко