Справа № 340/3145/19
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2020 року м. Дніпросправа № 340/3145/19

головуючий суддя І інстанції Сагун А.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аппарель де Ферніче" на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 року в адміністративній справі № 340/3145/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аппарель де Ферніче" до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аппарель де Ферніче" звернулось до суду з адміністративним позовом до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA 209000/2019/000351/2 від 08.08.2019.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 року в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Аппарель де Ферніче" було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Аппарель де Ферніче" звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що митним органом не було наведено доказів, за яких декларант не міг застосувати визначення митної вартості за ціною договору та безпідставно застосував резервний метод визначення митної вартості товару.

Галицькою митницею Держмитслужби було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, остання просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ з метою митного оформлення товарів полотно неткане (спанбонд), не просочене, не дубльоване, без покриття, з поліпропілену, в рулонах, з поверхневою щільністю не більше 25/м2: Спанбонд білий, 14г, 2, 2м х 1500м-1663, 2кг Спанбонд білий, 16г, 2.2м х 1500-1056 кг Спанбонд білий, 14, 1,6 х 1500-336 кг спанбонд білий, 16, 1,6 х 1500-384 кг; полотно неткане (спанбонд), не просочене, не дубльоване, без покриття, з поліпропілену, в рулонах, з поверхневою щільністю понад 25/м2, але не більше 70 г/м2: спанбонд бежевий, 67г, 1,6м х 300м-1286,4 кг спанбонд бежевий, 57г,1,6 х 300м-2188, 8 кг спанбонд бежевий, 38г, 1,6 м х 500м-729, 60 кг спанбонд бежевий, 47г, 1,6м х 300м-609,12 кг спанбонд білий, 29г, 1,6 х 500м-371,20; полотно неткане (спанбонд), не просочене, не дубльоване, без покриття, з поліпропілену, в рулонах, з поверхневою щільністю понад 70/м2, але не більше 150 г/м2: спанбонд бежевий, 77г, 1,6м х 300м-1108,80 кг спанбонд бежевий, 87г,1,6 х 250м-417,0 кг спанбонд бежевий, 95г, 1,6 х 250м-1064 кг спанбонд чорний, 87г, 1,6м х 250м-278,40 кг спанбонд чорний, 95г, 1,6 х 250м-532кг (далі -товари) подало до Львівської митниці ДФС електронну митну декларацію: №UA209200/2019/018534 від 05.08.2019, при цьому обрано основний метод визначення митної вартості товару - за ціною договору та подані документи згідно додатку.

До митної декларації, було додано наступні документи:

1. Рахунок-фактура (інвойс) (Соmmеrсіаl іnvoict) №ZW/01/07/19 від 22.07.2019;

2. Автотранспортна накладна (Road соnsignment note) б/н від 01.08.2019;

3. Сертифікат про походження товару (Сеrtificate оf оrigin) РL/МF/АL 0308460 від 26.07.2019;

4. Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні №UA209020/2019/931563 від 04.08.2019;

5. Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №24/04 від 24.04.2019;

6. Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 24.04.2019;

7. Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №ZW/01/07/19 від 22.07.2019;

8. Договір про наданий послуг митного брокера №ЛВ-110 від 19Л 02018;

9. Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами №4416592 від 04.08.2019;

10. Копія митної декларації країни відправлення №19РL322080NS2РJPI6 від 02.08.2019;

11. Комерційна пропозиція продавця товару;

12. Інвойс GS49272 від 27.06.2019 року.

За результатами розгляду поданої позивачем митної декларації та доданих до неї документів, відповідач прийняв рішення UA 209000/2019/000351/2 від 08.08.2019.

З врахуванням зазначеного рішення прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Так, під час здійснення відповідачем контролю правильності визначення митної вартості товару за МД №UA209200/2019/018534 від 05.08.2019 встановлено наступне:

- відповідно до п. 1.2 контракту № 24/04 від 24.04.2019 кількість і асортимент товару визначаються в проформах-інвойсах, які є невід`ємною частиною контракту, однак проформа-інвойс до митного оформлення не була подана;

- у п. 5.1 контракту вказано, що покупець здійснює 100% попередню оплату товару згідно інвойсу. У фактурі № ZW/01/07/19 від 22.07.19 зазначено термін оплати - 01.08.2019. Платіжне доручення до митного оформлення не подавалось;

- відповідно до п. 2.1 контракту № 24/04 від 24.04.2019 поставка товарів на територію України здійснюється на умовах FCA-Rzeszotary. Згідно з додатком до контакту № 1 (без зазначення дати його підписання) "Умови поставки вказуються в Інвойсах до даного контракту". У фактурі № ZW/01/07/19 від 22.07.19 зазначено умови поставки DAP-Dnipro. У гр.20 декларації зазначено умови поставки DAP-Rzeszotary.

Декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс -листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (а.с. 102).

Декларантом додатково подано:

комерційна пропозиція продавця товару;

інвойс № JS49272 від 27.06.19;

витяг з платіжної системи № 6 від 19.07.19 (а.с. 100, зворотна сторона аркуша).

08.08.2019 року відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA 209000/2019/000351/2.

08.08.2019 подано додаткову митну декларацію № UA209200/2019/018983, згідно якої митна вартість товару визначена за 6 методом резервним (а.с. 35-37).

Також, позивачем зазначено, що в результаті прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів ТОВ «АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ» сплатило за заявленою декларантом митною вартістю товарів фінансові гарантії відповідно до розділу X Митного кодексу України у загальному розмірі 147 381,52 грн.

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття наведеного рішення про коригування митної вартості, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірне рішення було прийнято відповідачем у відповідності з приписами чинного законодавства, що свідчить про відсутність підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч. 4 ст. 53 Митного кодексу).

Відповідно до ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Як встановлено ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України, основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Вказана правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 26.06.2018 року (справа № 814/1996/15), від 19.06.2018 року (справа № 826/6346/16), що враховується судом апеляційної інстанції, у відповідності до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття відповідачем спірного рішення про коригування митної вартості були висновки відповідача про те, що:

- відповідно до п. 1.2 контракту № 24/04 від 24.04.2019 кількість і асортимент товару визначаються в проформах - інвойсах, які є невід`ємною частиною контракту, однак проформа-інвойс до митного оформлення не була подана;

- у п. 5.1 контракту вказано, що покупець здійснює 100% попередню оплату товару згідно інвойсу. У фактурі № ZW/01/07/19 від 22.07.19 зазначено термін оплати - 01.08.2019. Платіжне доручення до митного оформлення не подавалось;

- відповідно до п. 2.1 контракту № 24/04 від 24.04.2019 поставка товарів на територію України здійснюється на умовах FCA-Rzeszotary. Згідно з додатком до контакту № 1 (без зазначення дати його підписання) "Умови поставки вказуються в Інвойсах до даного контракту". У фактурі № ZW/01/07/19 від 22.07.19 зазначено умови поставки DAP-Dnipro. У гр.20 декларації зазначено умови поставки DAP-Rzeszotary;

- у поданій комерційній пропозиції ціни вказані на умовах FOB-Дніпро, а також що ціни дійсні до травня;

- витяг з платіжної системи від 19.07.2019 року № 6 не містить жодних підписів та печаток, що дає можливість переконатись у його достовірності.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з вказаними висновками відповідача, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2.1 контракту від 24.04.2019 року № 24/04 поставка товару по контракту здійснюється на митну територію України на умовах FCA Rzeszotary.

В свою чергу, між позивачем та ОСОБА_1 О ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 1 до вказаного контракту, яким п. 2.1 контракту викладено в наступній редакції: «Поставка товару по Контракту здійснюється на митну територію України на умовах поставки INCOTERMS 2010. Умови поставки зазначаються в інвойсах до наведеного контракту».

Вказана додаткова угода також подавалась позивачем до митного органу, який фактично отримав її 10.10.2019 року, тобто протягом строку, визначеного ст. 55 Митного кодексу України, що останнім підтверджується, зокрема у поданому відзиві на адміністративний позов та апеляційну скаргу.

Відповідно до інвойсу від 22.07.2019 року № ZW/01/07/19, умовами поставки товару є DAP- Дніпро.

Як вбачається з матеріалів справи, при митному оформлені товару у графі 20 митної декларації було помилково зазначено умову поставки DAP-Rzeszotary, про що також свідчить графа 21 ЦМР від 01.08.2019 де зазначено, що Rzeszotary місто відправлення товарів.

16.08.2019 року позивачем було подано до відповідача аркуш коригування наведеної митної декларації, в якому зазначено про коригування графи « 20» митної декларації та зазначення відомостей «Дніпро» замість «Rzeszotary».

Відтак, з зазначеного вбачається факт відсутності невідповідностей в умовах поставки товару.

Що стосується посилань відповідача на ненадання позивачем проформу-інвойсу, яка має визначати кількість і асортимент та яка є невід`ємною частиною контракту, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що позивачем до митного оформлення було надано інвойс від 22.07.2019 року № ZW/01/07/19, який має конкретне визначення кількості, асортименту та одиниць вираження товару, що поставлявся на підставі контракту від 24.04.2019 року № 24/04, товару.

Щодо посилань відповідача на ненадання позивачем при митному оформленні товарів платіжного доручення, в той час як контрактом визначено, що покупець здійснює 100% попередню оплату товару згідно інвойсу, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Відповідно до п. 5.1 контракту від 24.04.2019 року № 24/04, покупець здійснює 100% передоплату товару, згідно інвойсу.

30.07.2019 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № 2 до контракту від 24.04.2019 року № 24/04, якою визначено, що по причині відсутності у Покупця можливості оплатити вартість товару, поставленого згідно фактури від 22.07.2019 року № ZW/01/07/19, сторони погодились змінити умови оплати по зазначеному рахунку-фактурі і викласти її в наступній редакції: Відстрочка платежу до 20.09.2019 року.

31.07.2019 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № 3 до контракту від 24.04.2019 року № 24/04, якою сторони узгодили змінити п. 5.1 Контракту та викласти його в наступній редакції: «Покупець здійснює оплату за поставлену продукцію протягом 21 дня з дати відвантаження».

Відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах від 17.09.2019 року № 39 позивачем було сплачено на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 22395.88 USD з призначенням платежу «Предоплата за товари відповідно до контракту від 24.04.2019 року № 24/04».

Вказана сума відповідає загальній вартості товару, визначеній в інвойсі від 22.07.2019 року № ZW/01/07/19.

Зазначені додаткові угоди та платіжне доручення також подавались позивачем до митного органу, який фактично отримав їх 10.10.2019 року, тобто протягом строку, визначеного ст. 55 Митного кодексу України, що останнім підтверджується, зокрема у поданих відзивах на адміністративний позов та апеляційну скаргу.

Посилання відповідача на неналежність поданих позивачем комерційної пропозиції та витягу з платіжної системи від 19.07.2019 року № 6, колегія суддів апеляційного суду вважає необґрунтованими, з огляду на підтвердження митної вартості поставленого товару, відповідно до інвойсу від 22.07.2019 року № ZW/01/07/19 та оплати останнього, згідно вищенаведених документів.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності і, на що не звернув увагу суд першої інстанції, відмовляючи в позові, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо безпідставності прийняття відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів № UA 209000/2019/000351/2 від 08.08.2019 та необхідності його скасування.

Відтак, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції було прийнято з порушенням норм матеріального права, що свідчить про необхідність його скасування з прийняттям нової постанови про задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору, колегія суддів апеляційного суду виходить з приписів ст. 139 КАС України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аппарель де Ферніче" задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 року в адміністративній справі № 340/3145/19 скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Аппарель де Ферніче" задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA 209000/2019/000351/2 від 08.08.2019 року.

Стягнуть за рахунок бюджетних асигнувань Галицької митниці Держмитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аппарель де Ферніче" сплачений судовий збір за подання адміністративного позову в розмірі 1921.00 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 2881.50 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ч. 4 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко