Справа № 214/2509/20
Суддя: Ткаченко А. В.
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/2509/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 травня 2020 року, Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Ткаченка А.В.,

за участю: секретаря - Фастовець Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі адміністративну справу №214/2509/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 2 батальйону УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Гедзуна Максима Васильовича, третя особа Департамент патрульної поліції про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 10.04.2020 року звернуся до суду з позовом до інспектора роти № 2 батальйону № 2 УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Гедзуна Максима Васильовича, третя особа Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якій просить суд визнати дії інспектора роти № 2 батальйону № 2 УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Гедзуна Максима Васильовича протиправними та скасувати постанову по притягнення його до адміністративної відповідальності по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2187712 від 02.03.2020 року, винесену інспектором роти № 2 батальйону № 2 УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Гедзуном Максимом Васильовичем.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 02.03.2020 року інспектор УПП у Дніпропетровській області лейтенант поліції Гедзун М.В. притягнув його до адміністративної відповідальності та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за, то що як вказано в постанові серії ЕАК №2187712 водій керував транспортним засобом, порушив ПДР, був зупинений згідно ст. 35 ЗУ про НП. На вимогу працівника поліції не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб». Постанову було винесено за адресою: Дніпропетровська область, с. Миколаївка, вул. Магістральна 2,2.

Вважає дії відповідача незаконними та такими, що не відповідають вимогам КУпАП, ЗУ «Про Національну поліцію» та Конституції України. Постанову серії ЕАК №2187712 винесено з грубим порушенням, ЗУ «Про Національну поліцію» та Конституції України. Оскільки ПДР України він не порушував, також зазначає, що у постанові серії ЕАК №2187712 вказана серія та номер посвідчення водія «ВАА088231», тоді як в його посвідчені серія та номер « НОМЕР_1 ».

Крім того, зазначає, що 02.03.2020 року він керував автомобілем «Daewoo Lanos» державний номер НОМЕР_2 . Рухаючись в районі Дніпропетровської області, с. Миколаївка, вул. Магістральна 2,2 поліцейський Стадніков В. надав йому вимогу зупинити його транспортний засіб за допомогою свого сигнального диску. Після зупинки він підійшов до його автомобіля, та діяв без дотримання вимог чинного законодавства, а саме: не назвав свою посаду, звання та прізвище та не надав своє службове посвідчення для ознайомлення, чим порушив ст. 18 ЗУ Про «Національну поліцію». Потім почав вимагати його документи, а саме посвідчення водія та реєстраційний талон на ТЗ. На вимогу позивача ознайомити його з порушенням яке він скоїв, йому показали фото на технічному приладі «Трукам», на якому був лише чорний екран та вказана швидкість 71 км/год., що не є доказом, тому що а ні державний номер його машини, ані самої машини на фото видно не було. Його автомобіль рухався з дозволеною швидкістю 50 км/год. Але поліцейські надалі вимагали його документи, при цьому ніяких доказів підтверджуючих наявність скоєння правопорушення позивачем не надали, тому вважає вимоги поліцейського надати йому документи не законними. Інспектор поліції Гедзун М.В. без повідомлення почав проводити зйомку на бодікамеру, та самостійно почав складати постанову і розглядати справу за ст. 126 ч.1 КУпАП не повідомивши позивача хто саме буде розглядати його справу, яку справу буде розглядати, хто притягається до відповідальності, чим порушив ст. 279 КУпАП. При складанні постанови інспектор Гедзун М.В. розглядав справу про адміністративне правопорушення без присутності позивача, не ознайомивши його з правами згідно ст. 268 КУпАП та з правами відповідно до Конституції України. Зазначає, що копію постанови він отримав поштою, що від підпису та отриманні копію постанови він не відмовлявся, як це зазначено в постанові.

28 травня 2020 року від представника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Головко Є.Ю. на адресу суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що Департамент патрульної поліції Національної поліції України вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. 02 березня 2020 відповідачем, у відповідності до норм чинного законодавства було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн., в якій зазначено, про те, що останній не надав відповідачу для перевірки документи визначені п. 2.1 ПДР України, а саме посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Крім того, зазначає, що постанова повністю відповідає вимогам щодо її оформлення. Вважає, що відповідачем було прийнято законне та аргументоване рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та складання відносно нього оскаржуваної постанови, що цілком відповідає обставинам, зафіксованим за допомогою портативного відео реєстратора закріпленого на форменому одязі відповідача під час спілкування з позивачем. Враховуючи викладене, просить суд відмовити позивачу ОСОБА_1 в задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позов.

Відповідач Гедзун М.В., до зали судового засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належними чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.

Представник третьої особи Департаменту патрульної поліції Головко Є.Ю. до зали судового засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у письмовому поясненні просив розглядати справу без його участі та просить суд відмовити у задоволенні позову.

У відповідності до ч.1,3 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд, дослідивши матеріали справи, переглянувши наданий позивачем відеозапис, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про часткове задоволення позову за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1)визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з вимогами ч.3 вказаної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що 02 березня 2020 року лейтенантом поліції Гедзуном Максимом Васильовичем батальйону № 2 роти № 2 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2187712 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. (а.с. 8,32).

Відповідно до вказаної постанови серії ЕАК № 2187712 від 02.03.2020 року, вказано, що водій, керував тз, порушив ПДР, був зупинений згідно ст. 35 ЗУ ПроНП. На вимогу працівника поліції не предоставив посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п. 2.4а ПДР.

Так, відповідно до п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: a) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно п.2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: a) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб.

Відповідно до частини першої статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1,4 статті 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно з вимогами ч.ч. 2,3 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Докази суду надають учасники справи.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи.

Згідно положень статті 222 вказаного Кодексу органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: серед інших про порушення правил, що забезпечують безпеку руху транспорту та правил користування засобами транспорту (частина перша статті 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п. 2 розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015 №1395,постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, в тому числі, статтею 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 4 розділу ІІІ Інструкції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268КУпАП.

За змістом п. 5, 9 розділу ІІІ Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката (п.5) .

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п.9).

Пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналогічні вимоги щодо оцінки доказів закріплені ст.252 КУпАП України.

Як передбачено ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючим в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Крім того, суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію України» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9)порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Відповідно до вимог ч.2 вказаної статті, поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

За змістом ст.32 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: 1)якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2)якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3)якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4)якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5)якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису, здійсненого позивачем на мобільний телефон та долученого до позову на ДВД диску встановлено, що будь-які дані про те, що позивачем було порушено вимоги правил дорожнього руху, були відсутні . Поліцейський не проінформував водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Крім того вимогу позивача про ознайомлення с постановою та отримання її копії інспектором поліції було проігноровано. При цьому постанова серії ЕАК № 2187712 від 02.03.2020 року, не містить «Факту правопорушення» ПДР України ОСОБА_1., на підставі якого його було зупинено(а.с.9,34).

Таким чином, доводи позивача, що він не порушував Правил дорожнього руху й зупинка транспортного засобу відбулася безпідставно, відповідачем належними і допустимими доказами не спростовано.

З урахуванням викладеного, підстави, передбачені ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію України», за наявності яких поліцейські могли зупиняти транспортний засіб, були відсутні, а отже, були відсутні підстави для перевірки документів позивача, передбачені п.2.1 ПДР.

З переглянутого відеозапису також встановлено, що розгляд справи відбувався з порушенням вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015 №1395, та ст.268 КУпАП.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд звертає увагу, що відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем Правил дорожнього руху, а відтак вимога відповідача до позивача про пред`явлення посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб є неправомірною та позивач, в свою чергу, не був зобов`язаний виконувати дану вимогу.

Така правова позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 15.03.2019 у справі №686/11314/17.

Будь-які докази, які б спростовували вищенаведені висновки суду, відповідачем надано не було та не зазначено джерел їх здобуття.

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами п.3 ч.1 ст.288 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до вимог пунктів 1-3 ч.1 ст. 293 Кодексу України про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення, яка передбачає обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного позовні вимоги позивача щодо скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими та доведеними, і підлягають задоволенню, також суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП за постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2187712 від 02 березня 2020 року підлягає закриттю.

Натомість, суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині визнання протиправними дій відповідача як суб`єкта владних повноважень, оскільки прийняття такого рішення не передбачено ст. 286 КАС України, в той час як скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття справи вже є дієвим способом захисту порушених прав позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, звільненого від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, тому вони підлягають компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

На підставі ст.ст. 126, 213, 222, 254, 258, 288 КУпАП, та керуючись ст.ст. 1, 2, 19, 20, 72, 77, 96, 229, 242-246, 286 КАС України,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 2 батальйону УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Гедзуна Максима Васильовича, третя особа Департамент патрульної поліції про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 2187712 від 02 березня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП закрити.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідача: Інспектор роти 2 батальйону 2 УПП в Дніпропетровській області лейтенант поліції Гедзун Максим Васильович (м. Дніпро, вул. Троїцька площа, 2а)

Третя особа: Департамент патрульної поліції, юридична адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3.

Суддя А.В. Ткаченко