Справа № 706/217/20
Суддя: Олійник М. Ф.
Дата ухвалення: 2020-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 706/217/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2020 року Христинівський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючого - судді Олійника М.Ф.,

за участю секретаря Дехканбаєвої О.О.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача Задояного Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 2 роти 4 батальйону управління патрульної поліції в Запорізькій області Антоненка Максима Олександровича, третя особа на стороні відповідача: управління патрульної поліції в Запорізькій області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції 2 роти 4 батальйону управління патрульної поліції в Запорізькій області Антоненка М.О., третя особа на стороні відповідача: управління патрульної поліції в Запорізькій області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №2113374 від 15.02.2020 р. за ч. 1 ст. 126 КУпАП, винесену інспектором 2 роти 4 батальйону управління патрульної поліції в Запорізькій області Антоненком М.О. відносно нього.

В обґрунтування позову посилався на те, що 15.02.2020 р. відповідачем безпідставно було зупинено мікроавтобус «Фольксваген Транспортер», д.н.з. НОМЕР_1 , під його керуванням.

Ним було пред`явлено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія відповідної категорії та посвідчення учасника бойових дій.

Відповідачем же було винесено постанову серії ЕАК №2113374 від 15.02.2020 р. за ч. 1 ст. 126 КУпАІІ про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки він не мав при собі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Він володіє мікроавтобусом протягом трьох останніх років, отримавши його у користування від власника ОСОБА_2 .

Він з винесеною постановою не згоден, вважає її протиправною, оскільки як учасник бойових дій звільняється від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Зважаючи на те, що він є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 07.12.2015 р., яке він пред`явив відповідачу на момент зупинки транспортного засобу, за умови правомірного володіння транспортним засобом, яким він керував, він був звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

За таких обставин дії відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності були незаконними.

Позивач ОСОБА_1 та його представник Задояний Ю.В. у судовому засіданні позов підтримали повністю, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві.

Відповідач інспектор патрульної поліції 2 роти 4 батальйону управління патрульної поліції в Запорізькій області Антоненко М.О. у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, від нього також не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, ним не поданий відзив.

Представник третьої особи на стороні відповідача управління патрульної поліції в Запорізькій області у судове засідання не з`явився, хоча третя особа належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, від третьої особи також не надійшло заяви про розгляд справи за відсутності її представника.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та представника третьої особи.

Заслухавши вступне слово позивача та його представника, показання свідка ОСОБА_3 . про обставини накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, дослідивши письмові докази: копію постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 2113374 від 15.02.2020 р., посвідчення водія та посвідчення учасника бойових дій Назарця В.В., інші письмові докази, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що винесеною відповідачем постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 2113374 від 15.02.2020 р. на позивача ОСОБА_1 було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

У постанові зазначено, що 15.02.2020 р. о 16 год. 40 хв. по вул. Заводській, 44 в м. Запоріжжі водій керував транспортним засобом без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, чим порушив п. 2.1. «ґ» ПДР - відсутність у водія поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вказана постанова повинна бути скасована з таких підстав.

Підпунктом 2.1. "ґ" ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Диспозиція ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до п. 13.1. ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що стверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим 07.12.2015 р., копія якого наявна в матеріалах справи. Тобто, позивач звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2014 від 23.12.2014 р. встановлено, що в аспекті конституційного звернення положення пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV зі змінами необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі.

Позивач ОСОБА_1 правомірно керував та володів транспортним засобом «Фольксваген Транспортер», д.н.з. НОМЕР_1 , у свідоцтві про реєстрацію якого власником зазначена ОСОБА_2 , пред`явивши відповідачу при зупинці транспортного засобу вказане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Як особа, яка відповідно до законодавства звільняється від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, позивач ОСОБА_1 мав при собі та пред`явив відповідачу відповідний підтвердний документ - посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 , видане 07.12.2015 р. Вказаний факт стверджується показаннями свідка ОСОБА_3 , допитаного у судовому засіданні.

Аналіз викладеного дає підстави для висновку про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення від 15.02.2020 р. винесена з порушенням норм матеріального права, підстав для застосування до позивача ОСОБА_1 санкції, передбаченої частиною 1 ст. 126 КУпАП, в інспектора не було.

Крім того, вказаною постановою на позивача ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., що не зазначене у санкції ч. 1 ст. 126 КУпАП, яка передбачає накладення штрафу в розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не скористався своїм правом щодо доказування правомірності свого рішення при розгляді адміністративної справи.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що постанова про накладення адміністративного стягнення від 15.02.2020 р. винесена з порушенням норм матеріального права, обставини інкримінованого позивачу ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду, остання повинна бути скасована.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як роз`яснив Верховний Суд України у пункті 3 постанови Пленуму № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення», вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов:

- лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача;

- повний захист прав позивач неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав;

- вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

Суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимогта крім скасування постанови про накладення адміністративного стягнення прийняти рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення, що передбачено положеннями ч. 3 ст. 286 КАС України та ч. 1 ст. 293 КУпАП, але не зазначено у позовних вимогах. Це необхідно для ефективного захисту прав позивача ОСОБА_1 від порушення з боку суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 126 ч. 1, 247, 287, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 9 ч. 2, 77, 241-246, 286 КАС України, п. 13.1. ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) до інспектора патрульної поліції 2 роти 4 батальйону управління патрульної поліції в Запорізькій області Антоненка Максима Олександровича (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 96), третя особа на стороні відповідача: управління патрульної поліції в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 96), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії ЕАК № 2113374 від 15.02.2020 року, винесену інспектором патрульної поліції 2 роти 4 батальйону управління патрульної поліції в Запорізькій області Антоненком Максимом Олександровичем, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду через Христинівський районний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя М.Ф. Олійник