Справа № 373/679/20
Суддя: Опанасюк І. О.
Дата ухвалення: 2020-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 373/679/20
Номер провадження 2-а/373/20/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого-судді Опанасюка І.О.

при секретарі Олійник Ю.І.,

представника відповідача Панченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав-Хмельницький адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 на дії державного виконавця Переяслав-Хмельницького відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Київській області,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся суду в порядку адміністративного судочинства з позовною заявою до суб`єкта владних повноважень - старшого державного виконавця Переяслав Хмельницького МВ ВДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Панченко О.В. та просить суд звільнити з-під арешту грошові кошти на поточному рахунку відкритому ОСОБА_1 у Київському ГРУ АТ КБ Приватбанк ПриватБанк № НОМЕР_1 , скасувавши постанову старшого державного виконавця Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Панченко Ольги Валентинівни від 24.03.2020 року про накладення арешту на вказані грошові кошти.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Переяслав Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06.11.2019, ОСОБА_1 було визнано винним у чиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 грн. 00 коп., з позбавленням права керувати транспортним засобом 10 років.

Постановою старшого державного виконавця Переяслав Хмельницького МВ ВДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Панченко О.В. від 19.12.2019 відкрито виконавче провадження та 24.03.2020 винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт боржника.

Наслідком виконання оскаржуваної постанови, став арешт поточного рахунка у Київському ГРУ АТ КБ «Приват-Банк» № НОМЕР_2 НОМЕР_3 на який щомісячно нараховується належна ОСОБА_1 пенсія.

08.05.2020 позивач звернувся до начальника Переяслав- Хмельницького МВ ВДВС із заявою про зняття арешту з вказаного рахунку, оскільки рахунок є цільовим, а ОСОБА_1 є пенсіонером та інвалідом і позбавлений можливості отримувати кошти для існування.

07.05.2020 позивач отримав відповідь, якою йому відмовлено в задоволенні його заяви. Ця обставина зумовила звернення ОСОБА_1 до суду для захисту своїх прав.

Обгрунтовуючи правомірність заявлених вимог, позивач посилається на ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», та додав до позовної заяви оригінал відповіді начальника Переяслав Хмельницького відділу обслуговування громадян ГУПФУ в Київській області про те, що на поточний рахунок у Київському ГРУ АТ КБ Приватбанк ПриватБанк № НОМЕР_1 йому перераховується пенсія.

В судове засідання позивач підтримав позовні вимоги, з підстав наведених в позові.

Представник відповідача направив до суду відзив на позов, в якому заперечив проти задоволення скарги вказавши, що боржником пропущений десятиденний строк звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, який встановлений ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, в оскаржуваній постанові, міститься застереження, відповідно до якого, арешт не накладається на кошти, що містяться на рахунках накладення арешту, звернення стягнення на які заборонено законом. Рахунок, який відкрито позивачем не відноситься до цільових рахунків для зарахування пенсій виходячи з його реквізитів, а належить до поточних рахунків. При цьому виконавець посилається на Постанову НБУ «Про запровадження міжнародного номера банківського рахунку в Україні» від 28.12.2018 та від 11.09.2017 №89. На рахунок, арешт на який накладено державним виконавцем можуть надходити будь які кошти (грошові надходження), що на думку державного виконавця виключає можливість заборони арешту (застосування обмежень) визначених ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження).

Судом встановлено наступне.

Дійсно, постановою старшого державного виконавця Переяслав Хмельницького МВ ВДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Панченко О.В. від 19.12.2019 відкрито виконавче провадження та 24.03.2020 винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти боржника.

30.04.2020 позивачем отримано відповідь від ГУПФУ у Київській області про те, що пенсія ОСОБА_1 нараховується на поточний рахунок у Київському ГРУ АТ КБ Приватбанк ПриватБанк № НОМЕР_1 (а.с.8).

27.05.2020 ОСОБА_1 отримав відповідь у вигляді відмови від начальника Переяслав Хмельницького МВ ВДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області на його звернення від 08.05.2020 про зняття арешту з рахунку, на який нараховується пенсійні кошти (а.с.11-12).

Виходячи з цього, суд вважає строк звернення позивачем до суду не пропущено.

З пояснень представника відповідача в судовому засіданні встановлено, що постановами державних виконавців Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відносно ОСОБА_1 , як боржника, відкрито ряд виконавчих проваджень про стягнення з нього, низки штрафів та виконавчих зборів. Ця обставина позивачем не заперечувалась.

Також, не заперечувалось сторонами, що з пенсії ОСОБА_1 стягується 20 відсотків від суми нарахування в рахунок погашення боргових зобов`язань.

ОСОБА_1 є пенсіонером та інвалідом ІІ групи, що підтверджується фотокопією посвідчення доданої до позовної заяви (а.с. 15).

Водночас, у постанові виконавця має зазначатися сума грошових коштів, на яку накладається арешт, сума виконавчого збору, витрати на організацію та проведення виконавчих дій, а також вказується певний номер рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або всі відомі виконавцю рахунки боржника.

При розгляді даної справи суд виходить з наступного.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дії виконавця були спрямовані на виконання судових рішень та здійснені в межах Закону.

Однак, відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

Відповідно до частини другої статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Статтею 46 Конституцією України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 25рп/2009 від 7 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Норми статті 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності.

Таким чином, суд доходить висновку, що доводи викладені відповідачем у відзиві та висловлені в ході судового розгляду про те, що законодавством не заборонено державному виконавцю накладати арешт на рахунок боржника на який надходять пенсійні виплати є безпідставними, так як чинним законодавством передбачений окремий порядок здійснення таких відрахувань, а тому арешт пенсійних коштів особи, після вирахування з неї сум за судовим рішенням, позбавляє її джерел до існування та порушує її право на соціальний захист.

За правилами пунктів 2, 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, а також обрати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При цьому належним способом захисту порушеного права є лише такий спосіб, який відповідає вимогам матеріального закону і призводить до поновлення прав позивача до такого стану, що існував до порушення права, а якщо відновлення такого стану є неможливим - компенсує позивачу шкоду, завдану неправомірним рішенням.

Зважаючи на викладене, з огляду на відсутність у спірній постанові Відділу ДВС такої властивості, як протиправність, суд вважає належним і достатнім способом захисту порушеного інтересу позивача саме, у виді скасування оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного, керуючись рішенням Конституційного Суду України № 25рп/2009 від 7 жовтня 2009 року, статтями 2, 8-11, 72-77, 205, 250, 241-244, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 на дії державного виконавця Переяслав-Хмельницького відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Київській області задовольнити.

Скасувати постанову про арешт коштів боржника від 24.03.2020 винесену старшим державним виконавцем Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Панченко О.В.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділ ХII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області.

Суддя І.О. Опанасюк