Справа № 521/2945/20
Суддя: Мазун І. А.
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №521/2945/20
Провадження №2-а/521/81/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2020 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мазун І.А.

за участю секретаря судового засідання - Коваль Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби про скасування постанови про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Одеської митниці Держмитслужби про скасування постанови про порушення митних правил, в якому просив поновити йому строк на оскарження постанови Одеської митниці ДФС № 3566/5000/18 від 05.12.2018р. про порушення митних правил, скасувати постанову Одеської митниці ДФС № 3566/5000/18 від 05.12.2018р. про порушення митних правил та стягнути з відповідача витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.06.2018р. ним було ввезено на митну територію України автомобіль марки - OPEL, модель - ZAFІRA, VIN - НОМЕР_1 . 13.12.2018р. позивач здійснив розмитнення Автомобіля зі сплатою добровільного внеску у розмірі 8500 грн., передбаченого Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України». 28.01.2020р. дізнався про те, що його банківські рахунки заблоковано при здійсненні покупок товару в одному з торгових закладів м. Києва. Оскільки будь - яких постанов з територіальних органів Державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження не отримував, 28.01.2020 він перевірив інформацію на сайті Єдиний реєстр боржників і дізнався про те, що Деснянським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заведено виконавче провадження № 59385980, стягувачем у вказаному виконавчому провадженні є ДФС України Одеська митниця ДФС. Проте з огляду на те, що з сайту «Єдиний реєстр боржників» не з розуміло, відповідно до якого виконавчого документу відкрито вказане виконавче провадження № 59385980. Лише 20.02.2020р. він вперше дізнався про те, що постановою Одеської митниці ДФС № 3566/5000/18 від 05.12.2018р. його притягнуто до відповідальності за ст. 470 ч. 3 МКУ. З вказаною постановою не згоден, вважає її винесеною в порушення чинних приписів Митного кодексу України. Відповідач розглянув справу про порушення митних правил та виніс Постанову за відсутністю Позивача. Уповноваженою особою, яка здійснювала розмитнення, сплачено добровільний внесок у розмірі 8500,00 грн., що тягне за собою звільнення від адміністративної відповідальності, оскільки положення п. 9-3 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України, які діяли як на момент складення протоколу, так і на момент розгляду справи про порушення митних правил і на момент розмитнення Автомобіля, будь-яких винятків не містять, а ОСОБА_1 оформив Автомобіль за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту. Висновки, викладені в постанові Одеської митниці ДФС № 3566/5000/18 від 05.12.2018р., є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності, а розгляд справи був неповним та необ`єктивним. Крім того, якщо умов митних режимів тимчасового ввезення та транзиту особою не дотримано, але було сплачено добровільний внесок (8500 грн.) при митному оформленні транспортних засобів особистого користування, особа звільняється від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. ст. 470.481 та 485 Митного кодексу України за порушення митних правил стосовно транспортного засобу. Позивач у встановлений законом час (протягом 180 днів) митне оформлення транспортного засобу добровільно сплатив до державного бюджету кошти у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та становить 8500 гривень, тобто добровільно поніс відповідальність за порушені строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту то у відповідності до пункту 16 Тимчасового порядку, підлягає звільненню від адміністративної відповідальності за вчинення перевищення встановленого статтею 95 МК України строку доставки транспортного засобу, а разом з тим за прострочення вивезення за межі митної території вказаного Автомобіля. Зазначені обставини стали причиною звернення до суду з відповідним позовом.

Позивач та його представник в призначене судове засідання не з`явилися, повідомлялися заздалегідь належним чином причини неявки суду не повідомляли, надали суду заяву про слухання справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надав заяву про розгляд справ за її відсутності, а також надав до суду письмовий відзив ,в якому зазначив наступне. Справу розглянуто без присутності ОСОБА_1 в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 526 МК України. Вважають, що матеріалами справи про порушення митних правил №3566/50000/18 доведена вина громадянина ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. З ст. 470 МК України, і постановою Одеської митниці ДФС у справі про порушення митних правил його було законно визнано винним у вчиненні ним правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності. Таким чином підстав для задоволення позову не має.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторін, дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявленого позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.06.2018 року о 10 год. 28 хв. громадянином ОСОБА_1 ввезено на митну територію України через міжнародний автомобільний пункт пропуску «Кучурган - Первомайськ» відділу митного оформлення №1 митного поста «Кучурган» Одеської митниці ДФС каналом руху «зелений коридор» легковий автомобіль марки «OPEL ZAFIRA», реєстраційний номер - НОМЕР_2 , країна реєстрації - Литва, номер кузова - НОМЕР_1 , в митному режимі «Транзит» з метою особистого користування.

У відповідності до ч.1 ст.381 Митного кодексу України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

В статті 90 Митного кодексу України зазначено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з ч.6 ст.379 Митного кодексу України, строки тимчасового ввезення громадянами товарів на митну територію України (крім випадків, передбачених статтею 380 цього Кодексу) встановлюються відповідно до статті 108 цього Кодексу, а строки ввезення з метою транзиту - відповідно до статті 95 цього Кодексу.

Так, в п.1 ч.1 ст.95 Митного кодексу України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до ч.3 ст.470 Митного кодексу України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

05.12.2018 року відносно ОСОБА_1 складений протокол про порушення митних правил № 3566/50000/18 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, згідно змісту якого установлено, що під час здійснення митних формальностей відповідно до баз даних в АСМО «Інспектор-2006», встановлено, що транспортний засіб марки «OPEL ZAFIRA», реєстраційний номер - НОМЕР_2 , країна реєстрації - Литва, номер кузова - НОМЕР_1 , громадянином ОСОБА_1 доставлений до митниці призначення не був, з приводу продовження терміну перебування транспортного засобу на митній території України у зв`язку з дією обставин внаслідок аварії чи обставин дії непереборної сили, чи внаслідок протиправних дій третіх осіб, накладення арешту або вилучення зазначеного транспортного засобу до митниць ДФС у період з 26.06.2018р. по 08.11.2018р. не звертався.

Відповідно до постанови у справі про порушення митних правил № 3566/50000/18 від 05.12.2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.

13.12.2018 року ОСОБА_1 розмитнив автомобіль марки OPEL, модель - ZAFIRA, VIN - НОМЕР_1 , здійснив його митне оформлення, сплатив всі належні платежі, що підтверджується наданою митною декларацією форми МД-2 № UA100110/2018/359726 від 13.12.2018 року.

До суми, яка була сплачена ОСОБА_1 під час розмитнення відповідного авто, увійшла й сума 8500 гривень добровільного внеску. (а.с. 25)

Згідно з приписами ст.90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

У силу вимог ст.93 МК України, товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, не повинні використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту, та мають бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, встановленого статтею 95 зазначеного Кодексу.

Згідно з ч.6 ст.379 Митного кодексу України, строки тимчасового ввезення громадянами товарів на митну територію України (крім випадків, передбачених статтею 380 цього Кодексу) встановлюються відповідно до статті 108 цього Кодексу, а строки ввезення з метою транзиту - відповідно до статті 95 цього Кодексу.

Так, в п.1 ч.1 ст.95 Митного кодексу України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту-10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці-5 діб).

Приписами ч.3 ст.470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, перевищення встановленого ст.95 МК України строку транзитного перевезення транспортного засобу ввезеного на митну територію України більше ніж десять діб визнається порушенням митних правил, за яке передбачена адміністративна відповідальність у вигляді штрафу.

25.11.2018р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України" від 08.11.2018 №2612-VIII, який прийнято з метою врегулювання питання ввезення транспортних засобів на митну територію України, забезпечення дієвого контролю за переміщенням, цільовим використанням транспортних засобів, поміщених в митний режим транзиту чи тимчасового ввезення, посилення відповідальності громадян за порушення митних правил.

У пункті 13 вказаного Закону зазначено, що внесено зміни до розділі XXI "Прикінцеві та перехідні положення" Митного кодексу України, зокрема, доповнено пунктами 9-2 та 9-3 такого змісту:

"9-2. Тимчасово, протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України", митне оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, що класифікуються за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та ввезені на митну територію України в період з 1 січня 2015 року до дня набрання чинності цим Законом і перебувають у митних режимах тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється з виконанням митних формальностей відповідно до тимчасового порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

9-3. Установити, що протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України" митне оформлення транспортного засобу, що класифікується за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється за умови сплати належних митних платежів та добровільної сплати до державного бюджету фізичною особою, яка є власником такого транспортного засобу або уповноважена розпоряджатися ним та декларує такий транспортний засіб для вільного обігу на митній території України, коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Здійснення митного оформлення транспортного засобу з дотриманням умов, визначених абзацом першим цього пункту, звільняє осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470, 481 та 485 цього Кодексу, за порушення митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту".

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2018 року №1077, затверджено Тимчасовий порядок виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України (далі Тимчасовий порядок).

Відповідно до п. 16 Тимчасового порядку завершення у встановленому порядку митного оформлення транспортного засобу у митний режим імпорту (випуск для вільного обігу) та добровільна сплата декларантом до державного бюджету коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, звільняє осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470, 481 та 485 Митного кодексу України, за порушення митних правил стосовно випущеного для вільного обігу транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту.

Отже, Законом №2612-VIII регламентовано пільгові умови, які можуть бути застосовані в разі, якщо особа розпочала митне оформлення ввезеного транспортного засобу до притягнення її до відповідальності за вказане вище правопорушення та сплатила добровільний внесок.

Так, згідно частини першої статті 58 Конституції, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 визначено, що "за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права.

Оскільки Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» було передбачено спеціальну підставу звільнення від адміністративної відповідальності, передбаченої ст.470 МК за порушення митних правил стосовно транспортного засобу щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, вказаний Закон України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» у розумінні ст.58 Конституції України скасовує або іншим чином пом`якшує відповідальність особи, а тому має зворотну силу в часі.

Отже, на час винесення оскаржуваної постанови чинним законодавством передбачена можливість звільнення осіб від адміністративної відповідальності у випадку, якщо вони вчинили правопорушення, передбачене статті 470 МК, тобто прострочили режим вивезення транспортного засобу за межі митної території України та у встановлений на той час 180 днів завершать у встановленому порядку митне оформлення транспортного засобу у митний режим імпорту (випуск для вільного обігу) та добровільно сплатять до державного бюджету кошти у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 здійснюючи митне оформлення транспортного засобу 13.12.2018 року, сплатив добровільний внесок у період чинності п.93 розділу XXI Прикінцеві та перехідні положення МК України, який звільняє осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470, 481 та 485 цього Кодексу, за порушення митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту.

При цьому, позивачем виконано всі умови, передбачені у абзаці першому п.93 розділу XXI Прикінцеві та перехідні положення МК України.

У відповідності до статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Таким чином, позивачем виконано всі умови передбачені у абзаці першому п.9-3 розділу XXI Прикінцеві та перехідні положення МК України, тому він правомірно розраховував на звільнення від сплати штрафу за ст. 470 МК України, як це передбачено у абзаці другому п.9-3 розділу XXI Прикінцеві та перехідні положення МК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України визначено: за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стосовно доводів представника відповідача, що позивачем здійснено добровільний платіж після винесення оскаржуваної постанови, а тому до останнього не може бути застосовано положення Закону №2612-VIII, судом звернено увагу на те, що вказаною законодавчою нормою надано право особам, якими не дотримано строків та умов (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, протягом 180 днів з 25.11.2018 здійснити митне оформлення транспортного засобу, за умови сплати належних митних платежів та добровільної сплати до державного бюджету коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. При цьому, такі особи звільняються від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470, 481 та 485 МК України. А отже, протягом встановлено періоду, особа може звернутись в будь-який час для здійснення митного оформлення транспортного засобу і до його закінчення митний орган не вправі притягувати таку особу до відповідальності за вищезазначеними статтями. Однак, відповідач, приймаючи оскаржувану постанову, обмежив право позивача здійснити митне оформлення автомобіля за умови сплати добровільного внеску.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно;6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Щодо поновлення строку на оскарження постанови Одеської митниці ДФС № 3566/5000/18 від 05.12.2018р., суд зазначає, що в тексті цієї постанови зазначено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута у відсутності позивача. Копію зазначеної постанови від отримав 20.02.2020р., що підтверджується наданими матеріалами до суду.

Таким чином строк на оскарження цієї постанови позивачем пропущений з поважної пропущений і він підлягає поновленню.

Що стосується вимоги позивача щодо стягнення з Одеської митниці Держмитслужби на його користь витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката за рахунок бюджетних асигнувань, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Отже, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При цьому, такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Натомість, позивачем та його представником (адвокатом) не було надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених позивачем витрат, необхідних для надання правничої допомоги та не заявлено до стягнення суми, сплаченої адвокату за надання правничої допомоги.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу та відмови у відповідній позовній вимозі.

Керуючись ст.ст. 2, 6-10, 77, 121, 205, 229, 241-246, 255, 257, 263, 286, 295, 382 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби про скасування постанови про порушення митних правил - частково задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови в Одеської митниці ДФС № 3566/5000/18 від 05.12.2018р.

Скасувати постанову Одеської митниці ДФС № 3566/5000/18 від 05.12.2018р., якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 грн. - закрити.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення ч.3 розділу VІ «Прикінцевих положень» КАС України.

Суддя І.А. Мазун