Справа № 804/15782/15
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

04 червня 2020 року

Київ

справа №804/15782/15

адміністративне провадження №К/9901/31136/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білоуса О.В.,

суддів - Гусака М.Б., Желтобрюх І.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2017 року (головуючий суддя Панченко О.М.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Картсервіс Плюс" до Державної податкової інспекції в Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними,

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Картсервіс Плюс" (далі - ТОВ "Картсервіс Плюс") звернулося до суду із позовом Державної податкової інспекції в Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - ДПІ в Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області), в якому просило визнати протиправними дії контролюючого органу щодо відмови у прийнятті податкової декларації позивача з податку на додану вартість за липень 2015 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 7 вересня 2016 року позов ТОВ "Картсервіс Плюс" задоволено. Визнано протиправними дії ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області щодо відмови у прийнятті податкової декларації позивача з податку на додану вартість за липень 2015 року. Визнано податкову декларацію ТОВ "Картсервіс Плюс" з податку на додану вартість за липень 2015 року такою, що подана у день її фактичного отримання контролюючим органом, а саме 20 серпня 2015 року. Стягнуто на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1218 грн за рахунок бюджетних асигнувань ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області.

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області оскаржила її в апеляційному порядку.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 9 грудня 2016 року апеляційну скаргу податкового органу залишено без руху, з підстав недодержання скаржником вимог частини шостої статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент звернення податкового органу до суду із апеляційною скаргою; далі - КАС України), а саме відповідачем до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору та надано строк для усунення її недоліків до 19 січня 2017 року.

На виконання вимог вказаної ухвали про усунення недоліків відповідачем 19 січня 2017 року було подано клопотання, в якому податковий орган просив продовжити строк для усунення недоліків апеляційної скарги. В обґрунтування клопотання ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області посилалася на те, що станом на 16 січня 2017 року відсутній кошторис ДПІ за загальним фондом КПКВ 3507010, відповідно до тимчасового кошторису на 2017 рік кошти для сплати судового збору відсутні.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2017 року ДПІ в Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ у Дніпропетровській області відмовлено у задоволенні клопотання про продовження строку сплати судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 7 вересня 2016 року, апеляційну скаргу повернуто відповідачу.

Не погодившись з ухваленим у справі судовим рішенням, ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області звернулася з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, просила рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до цього ж суду. На обґрунтування касаційної скарги відповідач лише зазначав, що не міг усунути недоліки, зазначені в ухвалі Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 9 грудня 2016 року, а саме сплатити судовий збір у строк, встановлений судом, на підтвердження чого надавав Довідку від 16 січня 2017 року № 248/8/04-63-05-017, в якій зазначено, що відповідно до тимчасового кошторису на 2017 рік за загальним фондом КПКВ 3507010 за КЕКВ 2800 кошти для сплати судового збору відсутні. Інших доводів касаційна скарга не містить.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки податковим органом не виконано вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху у строк, встановлений судом, та не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги, то остання, на підставі частини третьої статті 189 КАС України, підлягає поверненню.

При цьому, суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні клопотання про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги, вказавши на його необґрунтованість.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд зазначив, що на підтвердження неможливості сплати судового збору скаржник надав довідку, згідно з якою станом на 16 січня 2017 року відсутній кошторис ДПІ за загальним фондом КПКВ 3507010, відповідно до тимчасового кошторису на 2017 рік кошти для сплати судового збору відсутні, разом з тим, ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху відповідачем отримано 22 грудня 2016 року, проте, ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області не обґрунтувала та не надала належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність обставин, які унеможливили сплату судового збору у період з 22 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 року.

Верховний Суд погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції, враховуючи наступне.

Частиною другою статті 189 КАС України передбачено, що отримавши апеляційну скаргу, суддя-доповідач протягом трьох днів перевіряє її відповідність вимогам статті 187 цього Кодексу і, за відсутності перешкод, постановляє ухвалу про відкриття апеляційного провадження.

Згідно з частиною шостою статті 187 вказаного Кодексу, до апеляційної скарги додаються її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі. До апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору, а також копії доданих до неї письмових матеріалів відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини третьої статті 189 КАС України, до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 цього Кодексу, застосовуються правила статті 108 цього Кодексу, згідно з якими апеляційна скарга залишається без руху.

Таким чином, несплата судового збору у встановленому законом розмірі є перешкодою у відкритті апеляційного провадження у справі, наслідком чого є постановлення судом ухвали про залишення скарги без руху.

Положеннями частини першої статті 108 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Частиною першою статті 102 вказаного Кодексу передбачено, що пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що визначення та встановлення достатнього строку для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги є повноваженням суду.

Встановлення судом такого строку має здійснюватися з додержанням принципу розумності та пропорційності з метою сприяння учасникам справи у реалізації їх процесуальних прав, а також із врахуванням характеру виявлених недоліків апеляційної скарги та обставин, які можуть вплинути на тривалість їх усунення у випадку добросовісної поведінки відповідного учасника справи.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 9 грудня 2016 року апеляційну скаргу податкового органу було залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків до 19 січня 2017 року.

Копію вказаної ухвали ДПІ в Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ у Дніпропетровській області отримано 22 грудня 2016 року, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Станом на 27 січня 2017 року, тобто на момент ухвалення оскаржуваної ухвали про повернення апеляційної скарги, скаржник не усунув недоліки апеляційної скарги, які стали підставою для залишення її без руху.

Проте, 19 січня 2017 року скаржником надіслано клопотання про продовження строку для усунення недоліків з посиланням на неможливість сплатити судовий збір у зв`язку з тим, що станом на 16 січня 2017 року відсутній кошторис ДПІ за загальним фондом КПКВ 3507010, відповідно до тимчасового кошторису на 2017 рік кошти для сплати судового збору відсутні.

Інших підстав для задоволення вказаного клопотання відповідачем не було наведено.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні клопотання про продовження процесуального строку, з огляду на його необґрунтованість.

Статтею 49 КАС України передбачено обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи) добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо сплати судового збору.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року справи «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для цього.

Це стосується і суб`єктів владних повноважень, які фінансується з Державного бюджету України, зокрема, в частині видатків на оплату судового збору, а тому держава повинна створити належні фінансові можливості і заздалегідь передбачити відповідні кошти на вказані цілі у кошторисах установ.

Державна фіскальна служба України та її територіальні органи (органи доходів і зборів) є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 №228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

Держава має дотримуватись принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Відповідно до статті 129 Конституції України та статей 2, 8 КАС України, однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 травня 2008 року "Надточій проти України" принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Обов`язок сплати судового збору слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду. При цьому, судовий збір виконує не тільки фіскальну, а й дисциплінуючу функцію. Він є одним із способів стимулювання належного виконання учасниками відповідних правовідносин своїх прав та обов`язків, передбачених законами України.

Отже, суд апеляційної інстанції з огляду на викладене обґрунтовано зазначив, що проблеми у фінансуванні бюджетної установи не можуть бути самостійною підставою для продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги у частині сплати судового збору, встановленого законом.

Обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у неї коштів, призначених для сплати судового збору, не звільняють контролюючий орган від обов`язку своєчасної сплати судового збору.

Крім того, суд апеляційної інстанції, обґрунтовуючи відмову у задоволенні вказаного клопотання відповідача правомірно зазначив, що скаржник не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що майновий/фінансовий стан скаржника перешкоджав сплатити судовий збір у період з 22 по 31 грудня 2016 року.

Пунктом 1 частини третьої статті 108 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Отже, враховуючи те, що ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області не виконано вимоги ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 9 грудня 2016 року щодо сплати судового збору, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого вірного висновку про повернення апеляційної скарги.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2017 року ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, судами не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Усі доводи та їх обґрунтування викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, а тому підстави для скасування ухваленого судового рішення та задоволення касаційної скарги відсутні.

Згідно з частиною першою статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакцій Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року), суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В.Білоус

Судді М.Б.Гусак

І.Л.Желтобрюх