Справа № 260/882/19
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2020-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2020 року м. Ужгород№ 260/882/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Калинич Я.М.

при секретарі судового засідання Попович М.М.,

сторони та інші учасники справи не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Державної авіаційної служби України до ОСОБА_1 , Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Закарпатське обласне комунальне підприємство «Міжнародний аеропорт Ужгород» про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Державна авіаційна служба України, в особі представника Авдєєва Віктора Сергійовича звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач 1, ОСОБА_1 ), Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі відповідач 2), Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради (далі відповідач 3), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Закарпатське обласне комунальне підприємство «Міжнародний аеропорт Ужгород», в якому просить суд: 1. Прийняти позовну заяву до розгляду. 2. Зобов`язати ОСОБА_1 виконати рішення Державіаслужби від 14.03.2019 № 193. 3. Зобов`язати ОСОБА_1 знести самочинне будівництво за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати протиправною бездіяльність Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради в частині не погодження об`єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_2 та зобов`язати вчинити дії щодо погодження вищезазначеного будівництва. 5. Визнати протиправними дії Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради щодо видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по об`єкту будівництва за адресою: АДРЕСА_3 . Ужгород, АДРЕСА_2 , та скасувати їх. 6. Визнати протиправними дії Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області щодо видачі дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт по об`єкту будівництва за адресою: АДРЕСА_3 . Ужгород, провулок Шевченка, 13, та скасувати їх.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до пункту 57 Положення про використання повітряного простору України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.12.2018 № 954 (далі - Положення), Порядку погодження місця розташування та висоти об`єктів на приаеродромних територіях та об`єктів, діяльність яких може вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних приладів цивільної авіації, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 30.11.2012 № 721, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.12.2012 за № 2147/22459 (далі - Порядок), зокрема, погодженню з Державіаслужбою підлягають місце розташування і висота таких об`єктів будівництва та реконструкції: об`єктів, що перетинають поверхні обмеження перешкод аеродромів, вертодромів, постійних злітно-посадкових майданчиків; об`єктів заввишки 45 і більше метрів відносно контрольної точки аеродрому в радіусі до 50 кілометрів; об`єктів незалежно від їх розміщення заввишки 100 і більше метрів над земною поверхнею.

Згідно з частиною десятою статті 69 Повітряного кодексу України органи виконавчої влади, юридичні та фізичні особи незалежно від форми власності, які допустили порушення порядку діяльності, зазначеної в частині другій цієї статті, містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, зобов`язані згідно з рішенням уповноваженого органу з питань цивільної авіації припинити будівництво чи діяльність, зазначену в частині другій цієї статті, до вирішення питання щодо можливості та умов подальшого будівництва відповідно до законодавства.

На виконання вимог вищезазначеної статті, Положення № 520, на підставі Акту, В.о. Голови Державіаслужби 14.03.2019 винесено рішення № 193 про припинення будівництва з моменту винесення такого рішення за адресою: АДРЕСА_3 . АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 , що здійснюється ОСОБА_1 . У зв`язку з невиконанням відповідачем 1 у добровільному порядку вказаного рішення, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.

03.01.2020 року до суду від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач 1 вважає позовну заяву необгрунтованою, а позовні вимоги заявлені до нього такими, що задоволенню не підлягають. Зазначає, що не веде будівельні роботи по об`єкту будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , як наслідок, не може зупинити будівництво за вказаним об`єктом.

Суд констатує, що у визначений судом строк та станом на 29 травня 2020 року відповідачем 2 та відповідачем 2 не подано відзиву чи інших заперечень на позовну заяву. Закарпатське обласне комунальне підприємство «Міжнародний аеропорт Ужгород» також не подало у визначений судом строк письмових пояснень по суті заявлених позовних вимог.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 року було витребувано в Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області копії дозвільних документів на початок будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_2 ; витребувано у ОСОБА_1 копії дозвільних документів на початок будівельних робіт та копії містобудівних умов та обмежень земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 ; витребувано в Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради копії містобудівних умов та обмежень земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 .

16.03.2020 року, на виконання ухвали суду від 10.03.2020 року, управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області було надано відповідь, в якій зазначає, що в Єдиному реєстрі за вказаним даними відсутня інформацію та/або видачу дозвільних документів на початок будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_2 , що унеможливлює виконання ухвали від 10.03.2020 року. Також, звертає увагу суду, що з 09.09.2016 року функції державного архітектурно-будівельного контролю, в тому числі і дозвільно-реєстраційні функції на території м. Ужгород здійснює Управління державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Ужгородської міської ради.

18.03.2020 року Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради подало до суду лист, в якому зазначило, що управлінням містобудування та архітектури містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_2 не надавалися, оскільки на час звернення забудовника за дозволом на будівництво не діяв Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності». В той час, рішенням виконкому 27.04.2005 №130 Ужгородської міської ради забудовнику було надано дозвіл на будівництво двох багатоквартирних житлових будинків на власній земельній ділянці по АДРЕСА_4 . Шевченка. Об`єкт будівництва прийнятий в експлуатацію на підставі акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта згідно рішення виконкому Ужгородської міської ради 28.11.2007 №438.

Суд констатує, що відповідачем 1 не надано жодних доказів на виконання ухвали суду від 10.03.2020 року.

30 квітня 2020 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

27 травня 2020 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі представника Державіаслужби. Відповідно до вказаного клопотання позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задовольнити.

Відповідач 1 в судове засідання не з`явився, однак повідомлявся про дату, час та місце проведення такого належним чином.

Відповідач 2, 3 та третя особа явку своїх представників в судове засідання не забезпечили, причини неявки суду не повідомили, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце проведення такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (в тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи вище викладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу без участі сторін за наявними матеріалами у справі.

З`ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх належними та допустимими доказами суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 22.02.2019 на адресу Державіаслужби надійшов акт обстеження приаеродромної території аеродрому «Ужгород» щодо питань забудови, виявлення фактів будівництва без висновків експлуатанта аеродрому та Державіаслужби України від 11.02.2019 №01, затверджений в.о. директора Закарпатського обласного комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Ужгород» 11.02.2019 (далі - Акт).

На момент перевірки приаеродромної території аеродрому «Ужгород» комісією виявлено, зокрема, об`єкт, будівництво якого ведеться без узгодження з експлуатантом аеродрому, провайдером аеронавігаційного обслуговування та без погодження Державіаслужби, зокрема, забудовника ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Судом встановлено, що на підставі вказаного ОСОБА_3 . Голови Державіаслужби 14.03.2019 винесено рішення № 193 про припинення будівництва (діяльності, передбаченої частиною другою статті 69 Повітряного кодексу України) на приаеродромній території. Згідно пункту 1 вказаного рішення Державна авіаційна служба України вимагає негайно припинити будівництво за адресою: АДРЕСА_2 , що здійснюється ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 ) до вирішення питання щодо можливості та умов подальшого будівництва відповідно до законодавства.

Аналізуючи приписи ст. 2 КАС України та чинні нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини суд виходить із наступного:

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повітряний кодекс України встановлює правові основи діяльності в галузі авіації. Державне регулювання діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України спрямоване на гарантування безпеки авіації, забезпечення інтересів держави, національної безпеки та потреб суспільства і економіки у повітряних перевезеннях та авіаційних роботах.

Відповідно до п. 1, 3, 4 «Положення про Державну авіаційну службу України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №520 від 08.10.2014 року, Державіаслужба є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері цивільної авіації та використання повітряного простору України та є уповноваженим органом з питань цивільної авіації.

До основних завдань Державіаслужби належить, зокрема, здійснення державного контролю та нагляду за безпекою цивільної авіації, нагляду за забезпеченням аеронавігаційного обслуговування.

Державіаслужба відповідно до покладених на неї завдань, в тому числі, здійснює комплексні заходи щодо забезпечення безпеки польотів, авіаційної, екологічної, економічної та інформаційної безпеки; погоджує місця розташування, висоту об`єктів на приаеродромних територіях з урахуванням умов впливу авіаційного шуму і емісій авіаційних двигунів та об`єктів, які можуть вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних засобів цивільної авіації.

Відповідно до п. 84 ст. 1 Повітряного кодексу України приаеродромна територія - обмежена регламентованими розмірами місцевість навколо зареєстрованого згідно із встановленим порядком аеродрому (вертодрому) або постійного злітно-посадкового майданчика, до якої встановлені спеціальні вимоги щодо розташування різних об`єктів, а їх висота контролюється з урахуванням умов безпеки маневрування, зльоту та заходу на посадку повітряних суден.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року N 877-V (зі змінами та доповненнями), відповідно до статті 1 якого державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації. Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 Повітряного кодексу України Україна як держава, що приєдналася до Конвенції про міжнародну цивільну авіацію, несе відповідальність за виконання міжнародних зобов`язань, що випливають із цієї Конвенції, та за гарантії і створення умов безпеки для суспільства, захисту інтересів під час провадження діяльності в галузі цивільної авіації та використання повітряного простору України.

Державне регулювання діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України полягає у формуванні державної політики та стратегії розвитку, визначенні завдань, функцій, умов діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України, застосуванні заходів безпеки авіації, прийнятті загальнообов`язкових авіаційних правил України, у здійсненні державного контролю за їх виконанням та встановленні відповідальності за їх порушення.

Державіаслужба наділена контролюючими функціями, в тому числі і щодо порядку будівництва на приаеродромній території. При цьому, прийняті Державіаслужбою рішення, в тому числі і щодо припинення будівництва на приаеродромній території, є обов`язковими для органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб незалежно від форми власності, які допустили відповідні порушення.

Відповідно до положень п. 146, 147 «Положення про використання повітряного простору України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 401 від 29.03.2002 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин), умови розташування, будівництва, реконструкції та маркування об`єктів, що можуть створити загрозу безпеці повітряного руху, погоджуються з Міноборони, Державіаслужбою, Украерорухом та РДЦ. Розташування та будівництво об`єктів, дійсна висота яких перевищує 50 метрів, погоджуються з Міноборони, Державіаслужбою, Украерорухом.

Згідно пункту 150 Положення №401 Підприємства, установи та організації, заінтересовані в розміщенні об`єктів у районах аеродрому, повинні погоджувати таке розміщення з відповідними державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, яким належать або підпорядковані ці аеродроми.

З аналізу норм чинного законодавства слідує, що Державіаслужба не приймає участі у процедурі видачі дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт, містобудівних умов і обмежень, а тому отримання погодження від позивача на видачу дозвільних документів чинним законодавством не передбачено.

Також позивач сам зазначає, що він не є суб`єктом державного-архітектурно-будівельного контролю, не володіє інформацією щодо дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт, містобудівних умов і обмежень, а тому суд дійшов висновку, що жодного механізму погодження будівництва органами державного-архітектурно-будівельного контролю з Державіаслужбою нормами чинного законодавства не передбачено.

Враховуючи відсутність правового обов`язку та відповідного механізму здійснення органом державного-архітектурно-будівельного контролю погодження об`єкта будівництва саме з позивачем суперечить положенням законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Повітряного кодексу України до повноважень місцевих органів виконавчої влади належить, в тому числі, дотримання вимог щодо використання приаеродромної території.

З матеріалів справи вбачається, що Аеродром Ужгород отримав сертифікат від Державної авіаційної служби України №АП 06-01 на відповідність вимогам законодавства України про цивільну авіацію і придатний до експлуатації повітряних суден (дата введення в дію 30.03.2019 року, термін дії до 30.03.2022 року), аеродром знаходиться на Західній околиці м. Ужгород, клас аеродрому Г (3С); гірський, власником та експлуатантом аеродрому, відповідно до інформації, яка зазначена в сертифікаті, є ЗОКП «Міжнародний аеропорт Ужгород».

Згідно доказів наявних у матеріалах справи, встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 27.04.2005 року за №130 було дозволено ОСОБА_2 будівництво двох багатоквартирних житлових будинків на власній земельній ділянці по АДРЕСА_2 .

Також, в матеріалах справи міститься копія акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта за адресою: АДРЕСА_2 , від 18.12.2007 року, затвердженого рішенням виконкому Ужгородської міської ради від 28.11.2007 року №438, та зареєстровано Інспекцією ДАБК м. Ужгорода 28.11.2007 року №174.

Згідно з ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Таким чином, знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена законом, і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності, при цьому знесенню передує направлення забудовнику припису, надання можливості добровільного виконання припису та приведення об`єкту будівництва у відповідність до вимог законодавства та тільки в разі невиконання припису можливе звернення органів державного архітектурно-будівельного контролю з позовами про знесення самочинного об`єкту будівництва.

При цьому, тягар доказування наявності вказаних фактів та умов покладається на суб`єкта владних повноважень, що звертається до суду, а їх перевірка покладена на суд.

Суд звертає увагу, що згідно з ч. 1, 2 ст. 69 Повітряного кодексу України будівлі і природні об`єкти, розташовані на приаеродромній території, не повинні становити загрози для польотів повітряних суден. На приаеродромній території запроваджується особливий порядок здійснення діяльності, яка може вплинути на безпеку авіації та створити перешкоди для роботи наземних засобів зв`язку, навігації та спостереження.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач вимагає зобов`язати ОСОБА_1 виконати рішення Державної авіаційної служби України №193 про припинення будівництва за адресою: АДРЕСА_2 , а також скасування містобудівних умов та обмежень, а також дозволу про початок виконання будівельних робіт, знесення самочинно збудованого об`єкту.

Водночас суд зауважує, що ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 року було витребувано в Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області копії дозвільних документів на початок будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_2 ; витребувано у ОСОБА_1 копії дозвільних документів на початок будівельних робіт та копії містобудівних умов та обмежень земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 ; витребувано в Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради копії містобудівних умов та обмежень земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 .

16.03.2020 року, на виконання ухвали суду від 10.03.2020 року, управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області було надано відповідь, в якій зазначає, що в Єдиному реєстрі за вказаним даними відсутня інформацію та/або видачу дозвільних документів на початок будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_2 , що унеможливлює виконання ухвали від 10.03.2020 року. Також, звертає увагу суду, що з 09.09.2016 року функції державного архітектурно-будівельного контролю, в тому числі і дозвільно-реєстраційні функції на території м. Ужгород здійснює Управління державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Ужгородської міської ради.

18.03.2020 року Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради подало до суду лист, в якому зазначило, що управлінням містобудування та архітектури містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_2 не надавалися, оскільки на час звернення забудовника за дозволом на будівництво не діяв Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності». В той час, рішенням виконкому 27.04.2005 №130 Ужгородської міської ради забудовнику було надано дозвіл на будівництво двох багатоквартирних житлових будинків на власній земельній ділянці по АДРЕСА_2 . Об`єкт будівництва прийнятий в експлуатацію на підставі акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта згідно рішення виконкому Ужгородської міської ради 28.11.2007 №438.

Згідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, суд резюмує, що позивачем не надано, а судом під час розгляду справи не добуто належних та допустимих доказів на підтвердження факту будівництва відповідачем 1 за адресою: АДРЕСА_2 з порушенням вимог законодавства про безпеку цивільної авіації.

Зокрема, докази наявні у матеріалах справи свідчать, про відсутність факту будівництва ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 .

Відтак, відсутні підстави для зобов`язання ОСОБА_1 виконати рішення Державіаслужби від 14.03.2019 № 193 та зобов`язання знести самочинне будівництво за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно відсутня протиправна бездіяльність Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради в частині не погодження об`єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки відповідачем 3 містобудівні умови за вказаною адресою не видавалися.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, виконання якого напряму пов`язано з встановлення судом у справі об`єктивної істини, яка може бути досягнута тільки за умови підтвердження особами, які беруть участь у справі своїх вимог чи заперечень шляхом надання визначених КАС України комплексу фактичних даних (доказів, засобів доказування), які повинні відповідати обставинам саме цієї справи і бути правомірними та здійснення ними активної діяльності щодо доведення перед судом їх пріоритету над доказами, наданими іншою стороною. Обов`язковість подання доказів та здійснення процесу доказування відображається в принципі змагальності, закріпленому в КАС України, який є одним із необхідним елементів для здійснення ефективного судового захисту.

Так відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Разом з тим суд дійшов висновку, що представником позивача не було надано до суду достатніх доказів та не було доведено перед судом їх переконливості, а з наданих представником позивача доказів суд не може зробити висновок про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У зв`язку з тим, що у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено в повному обсязі, керуючись приписами ст. 139 КАС України, судові витрати не підлягають розподілу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 72-74, 76-77, 90, 139, 246, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Державної авіаційної служби України до ОСОБА_1 , Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Закарпатське обласне комунальне підприємство «Міжнародний аеропорт Ужгород» про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 05 червня 2020 року.

СуддяЯ. М. Калинич