Справа № 953/8115/20
Суддя: Єфіменко Н. В.
Дата ухвалення: 2020-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№ 953/8115/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" травня 2020 р. суддя Київського районного суду м. Харкова Єфіменко Н.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти 1 батальйону 4 лейтенанта поліції Нетікова Артема Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
25 травня 2020 до Київського районного суду м. Харкова надійшов позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти1 батальйону 4 лейтенанта поліції Нетікова А.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст. 122 КУпАП.
Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
Разом з тим, право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.
Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Кодексом адміністративного судочинства України. Подання позовної заяви має відбуватись з дотриманням певних умов, які в цьому кодексі встановлені.
Пунктом 9 ч.1 ст. 4 КАС України, встановлено, що відповідач - це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивач.
Згідно ст. 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Законодавством України надано право уповноваженим працівникам підрозділів Департаменту патрульної поліції Національної поліції, які мають спеціальні звання, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення зокрема за адміністративні правопорушення, передбачені ст.122 КУпАП.
Згідно ч.1 ст. 288 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі оскаржується у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ст. 122 КУпАП, інспектори відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме - від імені органів Національної поліції і її територіальних органів.
Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення.
Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені центрального органу виконавчої влади із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-20КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових (службових) відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2019 року № 724/716/16-а.
Як вбачається з матеріалів адміністративного позову, відповідачем у справі виступає посадова особа суб`єкта владних повноважень - інспектор патрульної поліції роти 1 батальйону 4 Нетіков А.В., який не є юридичною особою та не може виступати відповідачем у справі за адміністративним позовом. Відповідно, належним відповідачем може бути лише орган Національної поліції, від імені якого діяв співробітник поліції, і який є юридичною особою.
Крім того, згідно з ч.1ст. 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до ч.1ст. 9 Закону «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.
Відповідно до правової позиції у постанові по справі № 543/775/17 від 18.03.2020 Велика Палата Верховного Суду вирішила за необхідне відступити від висновку Верховного Суду України в постанові від 13.12.2016 (провадження №21-1410а16), вказавши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення. В контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень ст.ст. 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.
В частині 5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлена одна позовна вимога немайнового характеру.
Підпунктом 1 п. 3 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, розмір судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлений у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі на 01.01.2020 року 2102 грн., за подання даного позову підлягало сплаті 420,40 грн. судового збору.
Також згідно п. 26 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014, документи щодо сплати судового збору подаються до суду тільки в оригіналі. Копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.
Втім, оригінали документів на підтвердження сплати позивачем судового збору у сумі 420,40 грн. до позовної заяви не додані. Натомість до заяви долучений дублікат квитанції про сплату судового збору у сумі 840 грн. 80 коп.
Також всупереч п. 7, п.8 ч.1 ст. 160 КАС України позовна заява не містить відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися, зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.
Наведені недоліки унеможливлюють вирішення питання про відкриття провадження у справі.
З урахуванням викладеного, вважаю, що подана позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 160,161 КАС України і без усунення вказаних недоліків не може бути прийнята до розгляду у суді, а тому
на підставі ст. 169 КАС України підлягає залишенню без руху.
Керуючись ст. 160, 161,169 КАС України, суддя,
постановив:
Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти 1 батальйону 4 лейтенанта поліції Нетікова Артема Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - залишити без руху.
Встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків-десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Відлік означеного строку відраховується від дати отримання копії ухвали та продовжується на строк дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від № 332 від 04.05.2020.
Роз`яснити позивачу, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя