Справа № 400/3746/19
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2020-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/3746/19
Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року, ухвалене в порядку письмового провадження в м. Миколаєві, по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії , -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2019 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила визнати протиправною відмову від 26.04.2019 р. № 8553/02 Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника; зобов`язати Інгульське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відмова управління ПФУ у переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника є неправомірною, оскільки позивачем подано усі документи, які підтверджують, що вона могла бути особою з інвалідністю з причиною «з дитинства» до 18 років.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач надала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення по справі, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Доводами апеляційної скарги зазначено, що на момент переведення апелянта з причини інвалідності «загальне захворювання» на причину інвалідності «з дитинства» у 2018 році, Спеціалізована кардіо-офтальмологічна медико-експертна комісія мала на це підстави, а саме відповідь з Вознесенської МСЕК № 1 від 04.01.2018 р. про огляд 13.09.1966 р. та встановлення ІІІ групи інвалідності з причиною «з дитинства» на 1 рік. Апелянт вказує, що набуття нею статусу особи з інвалідністю, з причиною «з дитинства» вже є встановленим фактом. Також апелянт зазначає, що отримавши її заяву про переведення з одного виду пенсії на інший, ПФУ повинно було прийняти одне з двох рішень - про переведення або про відмову у переведенні, з роз`ясненням причин. Проте, управління ПФУ після надходження заяви розглядало її, відмовляло у її задоволенні, посилаючись на те, що немає підстав переведення на пенсію по втраті годувальника через відсутність висновку МСЕК, але оформлювало такий висновок не як рішення, а як відповідь на звернення без конкретної назви документу.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що позивачу 02.09.1968 року встановлено ІІІ групу інвалідності загального захворювання у віці 21 рік. З 11.11.1971 року інвалідність позивачу була знята. З 21.05.1976 року при повторному огляді було встановлено ІІ групу інвалідності від загального захворювання довічно. Відповідно до виписки акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 546429 з 16.01.2018 року встановлена ІІ група інвалідності по зору з причиною інвалідності з дитинства. На запити Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області до Спеціалізованої кардіо-офтальмологічної медико-соціальної комісії про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18 років, отримані висновки від 08.02.2018 р. та від 03.05.2018 р., де зазначено, що неможливо встановити час фактичного настання інвалідності. Згідно листа обласного Центру МСЕК Миколаївської міської ради від 04.04.2019 року № 415 винести судження про настання інвалідності до досягнення 18-ти років наразі не є можливим, тому що відсутні будь-які медичні документи про порушення зорових функцій на той час. Також, апелянт зазначає, що в позовній заяві позивач просить визнати протиправною відмову від 26.04.2019 № 8553/02 Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про переведення з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника. Фактично рішення управління Пенсійного фонду № 8553/02 від 26.04.2019 року як такого не існує, а під цим номером та датою зазначений лист управління № 8553/02 від 26.04.2019 року, який був наданий на звернення позивача від 19.04.2019 року. Цим листом було повідомлено позивача, що перевести її з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника не має законних підстав, так як не встановлений факт настання інвалідності з дитинства до досягнення 18 років. Тобто, на думку відповідача, позивач фактично оскаржує відповідь управління Пенсійного фонду, яка вказана в листі № 8553/02 від 26.04.2019 року. З огляду на зазначене, відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та з 30.06.2005 року отримує пенсію за віком, призначену згідно Закону України № 1058- IV від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058).

19.04.2019 року позивач звернулась до Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області із зверненням щодо переведення її з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

26.04.2019 року Інгульським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області позивачу на її звернення була надана відповідь про відсутність законних підстав для переведення з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

Крім того, судом встановлено, що позивачу 02.09.1968 року встановлено III групу інвалідності загального захворювання у віці 21 рік.

З 11.11.1971 року інвалідність позивачу була знята. З 21.05.1976 року при повторному огляді було встановлено II групу інвалідності від загального захворювання довічно.

Відповідно до виписки акта огляду МСЕК серії 12 ААА №546429 з 16.01.2018 року встановлена II група інвалідності по зору та змінено причину інвалідності - з дитинства.

У постанові ЛКК від 12.03.2018 № 236 виданій КЗ MMP «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» вказано, що позивач могла бути дитиною-інвалідом до 18 років відповідно до Наказу МОЗ України №342 від 11.07.2009.

Також судом встановлено, що позивач зверталась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради про визнання протиправним висновку Обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради від 16.07.2018 року та зобовязання центру надати відомості (висновок) про можливість настання інвалідності до досягнення позивачкою 18 років.

Рішенням суду від 25.03.2019 року по справі № 400/3123/18 вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправним висновок про час настання інвалідності від 16.07.2018 р. спеціалізованої кардіо-офтальмологічної медико- соціальної експертної комісії Обласного Центру медико-соціальної експертизи, про можливість настання інвалідності до досягнення ОСОБА_1 , 18-ти років та зобов`язано спеціалізовану кардіо-офтальмологічну медико-соціальну експертну комісію Обласного Центру медико-соціальної експертизи повторно розглянути медичну документацію ОСОБА_1 , щодо можливості настання інвалідності до досягнення ОСОБА_1 , 18-ти років та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, зроблених по цій справі.

Рішення по справі № 400/3123/18 набрало законої сили 25.04.2019 року.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи не підтверджується факт порушення відповідачем прав позивача, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з ч.1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім`ї вважаються: діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Відповідно до ч.3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Пунктом 2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі-Порядок 22-1) передбачено, що визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Відповідно до абз.3 п. 4.1 Порядку № 22-1заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Згідно з абз.1 п. 4.3 Порядку № 22-1не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Судом першої інстанції встановлено, що на запити Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області до Спеціалізованої кардіо-офтальмологічної медико - соціальної комісії про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18 років, отримані висновки від 08.02.2018 та від 03.05.2018 року, де зазначено, що неможливо встановити час фактичного настання інвалідності.

Згідно листа обласного Центру МСЕК Миколаївської міської ради від 04.04.2019 року № 415 винести судження про настання інвалідності до досягнення 18-ти років наразі не є можливим, тому що відсутні будь-які медичні документи про порушення зорових функцій на той час.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного та з урахуванням рішення суду по справі № 400/3123/18 , суд прийшов до висновку, що у відповідача були відсутні законні підстави для переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, так як не встановлений факт настання інвалідності з дитинства до досягнення 18 років, також суд висновку, що відповідач у відповіді на звернення позивача правильно застосував норми Закону № 1058 та норми Порядку 22-1.

Колегія суддів вважає помилковими такі висновки суду, з огляду на наступне.

На підставі дослідження доводів сторін, надання оцінки наявним в справі доказам суд встановив таке.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме копії витягу з шкільного журналу Наказом №60 про настання нещасного випадку по Войнашівській середній школі від 23.10.1961 року, в результаті не серйозного ставлення до заміни уроків з боку зав. навчальною частиною, а також викладача фізкультури стався нещасний випадок у 9-му класі, де учень користуючись ножем наніс серйозну травму ока учениці 9 класу ОСОБА_1 , в результаті чого учениця попала до лікарні.

Згідно копії архівної довідки №109 від 04.04.2011 року ОСОБА_1 згідно алфавітного журналу приймального відділення за 1961 рік, знаходилась на стаціонарному лікуванні в очному відділенні ВОКЛ ім. М.І. Пирогова з 23.10 по 30.11.1961 року, номер реєстрації 8399. Інших даних немає, за збігом терміну 25 років зберігання історій хвороб.

Наведені дані підтверджують причинно-наслідковий зв`язок між протиправним спричиненням шкоди учениці 9-го класу ОСОБА_1 , в 1961 році під час навчання та знаходженням останньої протягом тривалого часу на лікуванні в очному відділенні ВОКЛ ім. М.І. Пирогова.

Відповідно до протоколу засідання №74 від 12.09.1966 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вперше проходила огляд на Вознесенській міжрайонній медико-соціальній експертній комісії, їй була встановлена III (третя) група інвалідності, причина - «з дитинства» на 1 рік., на період навчання. В 1967 році огляд не проходила.

Згідно постанови ЛКК від 13.03.2018 р. №236 виданої КЗ ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» вказано, що позивачка ОСОБА_1 , 1947 року народження, діагноз - правостороння артефакія, могла бути дитиною-інвалідом до 18 років, відповідно до Наказу МОЗ України №342 від 11.07.2009 р.

Кардіо-офтальмологічна МСЕК 16.01.2018 року, відповідно до висновку змінила причину інвалідності «загальне захворювання» на причину інвалідності «з дитинства» після надання пояснення Голови Вознесенської міжрайонної МСЕК щодо протоколу засідання №74 від 12.09.1966 року, в якому вказана причина інвалідності «з дитинства», та зроблено висновок про неможливість встановлення часу настання інвалідності.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 р. по справі № 400/3123/18 стосовно зобов`язання спеціалізованої кардіо-офтольмологічної медико-соціальної експертної комісії повторно розглянути медичну документацію ОСОБА_1 щодо можливості визначення питання настання інвалідності до досягнення нею 18-ти років та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, зроблених по цій справі, надано відповідь № 415 від 04.04.2019 р. Обласним Центром медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради, що винести судження про настання інвалідності у віці 18-ти років наразі не є можливим, тому що відсутні будь-які медичні документи про порушення зорових функцій на той час. У відповіді зазначено, що в 1961 р. ОСОБА_1 отримала травму (ножове поранення) правового ока. За даними протокольного журналу Вознесенської міжрайонної МСЕК відомо, що пацієнтка уперше направлена на МСЕК у вересні 1966 р. (у віці 19 років). Була оглянута МСЕК 12.09.1966 р., встановлено діагноз - травматична катаракта правого ока. Міопія лівого ока. Зазначена відповідь підписана головним лікарем ОСОБА_6 (а.с.40-43).

Наказом МОЗ України від 30.07.2012 р. № 577 затверджено Форму первинної облікової документації № 157-2/о «Висновок про час настання інвалідності» та інструкцію щодо її заповнення, що додаються.

Ця Інструкція визначає порядок заповнення форми первинної облікової документації «Висновок про час настання інвалідності» (далі - форма № 157-2/о).

Форма № 157-2/о призначена для реєстрації видачі медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інваліду висновку про час настання інвалідності в тому разі, якщо час настання інвалідності не збігається з датою, яка зазначена у «Виписці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією» (форма № 157-1/о). Час настання інвалідності має бути підтверджений відповідними документами, про що і зазначається у висновку.

Форма № 157-2/о заповнюється у Кримській республіканській, обласних, центральних міських у містах Києві та Севастополі, міських, міжрайонних та районних МСЕК.

У пункті 1 зазначається профіль МСЕК, яка здійснювала огляд інваліда.

У пункті 2 зазначаються прізвище, ім`я, по батькові інваліда, якому надається висновок.

У пункті 3 зазначається час настання інвалідності.

У пункті 4 зазначаються прізвище, ім`я, по батькові, діагноз інваліда, дата встановлення і словами група інвалідності.

У пункті 5 зазначаються документи, що підтверджують час настання інвалідності.

Форму № 157-2/о підписує голова відповідної МСЕК і засвідчує печаткою МСЕК.

Таким чином, відповідь головного лікаря ОСОБА_6 на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 р., яка міститься в матеріалах справи, не відповідає формі № 157-2/о, у зв`язку з чим не приймається судом до уваги.

Відповідно до ч. 8 статті 7 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності Медико-соціальні експертні комісії визначають: … причинний зв`язок інвалідності із захворюванням чи каліцтвом, що виникли у дитинстві, вродженою вадою..

Відповідно до висновків Кардіо-офтольмологічної МСЕК від 08.02.2018 року, 03.05.2018 року про час настання інвалідності ОСОБА_1 , їх зроблено лише на підставі того, що за наявними документами неможливо встановити час настання інвалідності.

Однак, суд звертає увагу на те, що нормами статті 19 Конституції України визначено: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи, при винесенні спірних висновків від 08.02.2018 року, 03.05.2018 року не було взято до уваги наявність фактичних даних щодо причинно-наслідкового зв`язку між протиправним спричиненням шкоди учениці 9-го класу ОСОБА_1 , в 1961 році під час навчання та знаходженням останньої протягом тривалого часу на лікуванні в очному відділенні ВОКЛ ім.М.І.Пирогова. Не оцінено висновок постанови ЛКК від 13.03.2018 р. №236 виданої КЗ ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» щодо ОСОБА_1 .

Крім того, висновки МСЕК від 08.02.2018 року, 03.05.2018 року не узгоджуються та суперечать Акту огляду медико-соціальною експертною комісією № 19/3 від 16.01.2018 року, щодо зміни ОСОБА_1 причини інвалідності з «загального захворювання» на інвалідність «з дитинства» (а.с. 108-111).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що з наявних в матеріалах справи документів та встановлених рішенням суду у справі № 400/3123/18 обставин вбачається, факт настання інвалідності ОСОБА_1 з дитинства до досягнення 18 років, у зв`язку з чим апелянт має право на пенсію по втраті годувальника, отже відмова Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області у переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, яка викладена у листі від 26.04.2019 р. № 8553/02 є протиправною.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи наведені положення діючого законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення припустився порушень норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, яка викладена у листі від 26.04.2019 року № 8553/02, у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з 19 квітня 2019 року перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Повний текст судового рішення складено 05.06.2020 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик