Справа № 260/693/20
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 червня 2020 року м. Ужгород№ 260/693/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Іванчулинця Д.В.,

при секретарі судового засідання - Костелей І.Ф.,

за участю сторін:

позивач - не з`явився,

представника відповідача - Євчинець Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області (вул. Волошина, 52, м. Ужгород, Закарпатської області, 88000, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 01 червня 2020 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено та підписано 09 червня 2020 року.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області (далі - відповідач), в якому просить: 1) визнати протиправними та скасувати прийняті Головним управлінням Державної податкової служби у Закарпатській області податкове повідомлення-рішення № від 20.01.2020 року про збільшення суми, грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується особами за результатами річного декларування на суму 27 158,41 грн., податкове повідомлення - рішення № від 20.01.2020 року про збільшення суми грошового зобов`язання по сплаті військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 2 093,98 грн., податкове повідомлення-рішення № від 20.01.2020 року про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) на суму 170,0 грн., прийняті відносно ОСОБА_1 , на підставі акту документальної позапланової невиїзної перевірки від 29.11.2019 року № 168/07-16-33-05/ НОМЕР_1 ; 2) стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області розмір сплаченого судового збору.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач отримав поштовим зв`язком направлені відповідачем податкові повідомлення - рішення № від 20.01.2020 року про збільшення суми грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується особами за результатами річного декларування на суму основного платежу - 21726,73 грн., штрафної санкції - 5431,68 грн., всього на суму 27158,41 грн., податкове повідомлення - рішення № від 20.01.2020 року про збільшення суми грошового зобов`язання по сплаті військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму основного платежу - 1675,18 грн., штрафної санкції - 418,80 грн., всього на суму 2093,98 грн., а також податкове повідомлення-рішення № від 20.01.2020 року про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) на суму 170,0 грн. Позивач з висновками викладеними у акті документальної позапланової невиїзної перевірки від 29.11.2019 року № 168/07-16-33-05/ НОМЕР_1 та податковими повідомленнями - рішеннями № , №, № від 20.01.2020 року незгідний та вважає їх протиправними. Зазначає, що не отримував у 4-кварталі 2015 року додаткового блага у вигляді прощення (анулювання) боргу за кредитом та повідомлення ПАТ «ВіЕс Банк» № 208 від 09.12.2015 року. Звертає увагу, що акт документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 від 29.11.2019 року відповідачем не було надіслано та з ним не ознайомлено. Крім того, вважає, що відповідачем пропущені строки давності у відповідності до вимог ст. 102 Податкового кодексу України.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що підставою для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_2 була інформація, отримана з Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС України про суми виплачених доходів у вигляді додаткового блага за ознакою « 126» та неподання фізичною особою - платником податків ОСОБА_3 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік. Згідно з відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС України про суми виплачених доходів та отриманими відомостями від AT «Таскомбанк», який є правонаступником ПАТ «ВіЕс Банк» фізична особа - платник податків ОСОБА_1 отримав у 4 кварталі 2015 року від ПАТ «ВіЕс Банк» дохід як додаткове благо (за ознакою 126 «Дохід, отриманий платником податку як додаткове благо») у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у сумі 111678,67 гривень. Зазначає, що ПАТ «ВіЕс Банк» повідомило боржника ОСОБА_1. про прийняте рішення щодо анулювання (прощення) кредитором основної суми боргу (кредиту) боржника шляхом укладення відповідної додаткової угоди від 27 жовтня 2015 року № 2 та надсиланням листа -повідомлення громадянину ОСОБА_1 від 07.12.2015 року за № 09- 4/25545 про необхідність сплати ним податку з таких доходів та відображення їх у річній податковій декларації, чим виконало вимоги пп.«д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України. Даний лист-повідомлення було відправлено ОСОБА_2 рекомендованим листом з повідомленням про вручення від 09.12.2015 р., згідно якого ПАТ «ВіЕс Банк» отримано підтвердження про вручення під розписку в одержанні повідомлення 12.12.2015 року. Звертає увагу, що у зв`язку з тим, що кредитором, ПАТ «ВіЕс Банк» дотримано умови щодо повідомлення боржника ОСОБА_1 про прощення (анулювання) боргу, визначеного пп.«д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, то боржник - ОСОБА_1 . зобов`язаний був в повному обсязі відобразити суму такого доходу у річній податковій декларацій про майновий стан і доходи за 2015 рік та самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти задоволення таких заперечив та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.2 п. 78.1 ст.78, п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України та наказу Головного управління ДПС у Закарпатській області від 10.10.2019 р. № 222 відповідачем проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 .

Акт перевірки від 29.11.2019 р. № 168/07-16-33-05/ НОМЕР_1 складений за результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 з питань правильності нарахування та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого у 2015 році від ПАТ «ВіЕс Банк» доходу, як додаткове благо було надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення № 695. Згідно пошукової системи «Укрпошта» даний акт вручений позивачу 02.01.2020 р. особисто. На письмовий запит Головного управління ДПС у Закарпатській області від 03.03.2020 р. № 3333/10/07-16-33-05-11 Закарпатська дирекція «Укрпошта» листом від 04.03.2020 р. № 138/1 повідомила, що рекомендований лист від 05.12.2019 р. № 695, адресований ОСОБА_1 вручений особисто на ВПЗ 02.01.2020 року, що підтверджується матеріалами справи.

За результатами розгляду акту перевірки Головним управлінням ДПС у Закарпатській області прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- № від 20.01.2020 р., яким за порушення пп.162.1.1 п.162.1 ст.162, пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.164.1.1 п.164.1, пп.«д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, пп.168.1.3 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання ОСОБА_1 . за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму 27158,41 грн., в тому числі за основним платежем 21726,73 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 5431,68 грн.;

- № від 20.01.2020 р., яким за порушення пп.1.1, пп.1.2, пп.1.3, пп.1.4 п.161 підрозділу 10 розділу XX, пп.162.1.1 п.162.1 ст.162, пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.168.1.3 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання ОСОБА_1 . за платежем військовий збір на суму 2093,98 грн., в тому числі за основним платежем 1675,18 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 418,80 грн.;

- № від 20.01.2020 р., яким за порушення пп.16.1.3 п.16.1 ст.16, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, пп. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168, пп.«в» п. 176.1 ст.176, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України до ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 170,00 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб.

Дані податкові повідомлення-рішення від 20.01.2020 р. № , № , № та розрахунки штрафних (фінансових) санкцій до них були надіслані рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення № 617 та отримані позивачем 03.02.2020 р. особисто.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Так, підставою для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_2 була інформація, отримана з Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС України про суми виплачених доходів у вигляді додаткового блага за ознакою « 126» та неподання фізичною особою - платником податків ОСОБА_1. податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік.

Згідно з відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС України про суми виплачених доходів та отриманими відомостями від AT «Таскомбанк» який є правонаступником ПАТ «ВіЕс Банк», згідно листів від 01.02.2019 р. № 1886/29 та від 26.02.2019 р. № 695/47-БТ, фізична особа - платник податків ОСОБА_2 отримав у 4 кварталі 2015 року від ПАТ «ВіЕс Банк» дохід як додаткове благо (за ознакою 126 «Дохід, отриманий платником податку як додаткове благо») у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, у сумі 111678,67 грн.

Відповідно до пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України (далі - ПК України), додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно пп. 163.1.1 п.163 ст. 163 ПК України об`єктом оподаткування платника податку - резидента є зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено.

Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про припинення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Згідно п. 167.1 ст. 167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування.

Для підтвердження відомостей згідно даних центральної бази даних ДРФО ДПС України про отримані доходи ОСОБА_1 надіслано запит від 03.01.2019 р. № 173/10/07-16-13-02-07 до ПАТ «ВіЕс Банк».

Інформація про суму отриманих доходів у вигляді додаткового блага була підтверджена AT «Таскомбанк», який є правонаступником ПАТ «ВіЕс Банк», відповідно до наявних в матеріалах справи листів від 01.02.2019 р. № 1886/29 та від 26.02.2019 р. № 695/47-БТ.

ПАТ «ВіЕс Банк» у спосіб, визначений законодавством, повідомило боржника ОСОБА_1. про прийняте рішення щодо анулювання (прощення) кредитором основної суми боргу (кредиту) боржника шляхом укладення відповідної додаткової угоди від 27 жовтня 2015 року № 2 та надсиланням листа-повідомлення громадянину ОСОБА_1 від 07.12.2015 року за № 09-4/25545 про необхідність сплати ним податку з таких доходів та відображення їх у річній податковій декларації, чим виконало вимоги пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України. Даний лист-повідомлення було відправлено ОСОБА_2 рекомендованим листом з повідомленням про вручення від 09.12.2015 р. (№208), згідно якого ПАТ «ВіЕс Банк» отримано підтвердження про вручення під розписку в одержанні повідомлення 12.12.2015 року, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, у зв`язку з тим, що кредитором ПАТ «ВіЕс Банк» дотримано умови щодо повідомлення боржника ОСОБА_1 про прощення (анулювання) боргу, визначеного пп.«д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, то боржник - ОСОБА_1 . зобов`язаний був в повному обсязі відобразити суму такого доходу у річній податковій декларацій про майновий стан і доходи за 2015 рік та самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.

Відповідно до змін, внесених Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» до Податкового кодексу України з 01.01.2015 року розширено об`єкти оподаткування військовим збором, зокрема військовим збором оподатковується дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 Податкового кодексу України) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаний з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року, який відображається у річній податковій декларації про майновий стан і доходи.

Відповідно до пп.1.3 п.161 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, ставка військового збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування.

Проведеною перевіркою встановлено несплату платником податків ОСОБА_1. військового збору з суми доходу, отриманого платником податку як додаткове благо у вигляді основної суми боргу платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, та неподання до органів Державної фіскальної служби податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік з відповідним відображення платником податків ОСОБА_1 . суми доходу отриманого платником податку як додаткове благо в сумі 111 678,67 грн., а отже і військового збору, нарахованого на дану суму, тобто 1 675,18 грн. (111678,67 грн. х 1,5% - ставка збору), чим порушено пп.1.1, 1.2, 1.5, 1.6 п. 161 підр. 10 розд. XX, пп. 162.1.1 п.162.1 ст. 162 Податкового кодексу України.

Згідно пп.16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до пп. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168 ПК України якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов`язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.

Підпунктом «в» п. 176.1 ст. 176 ПК України передбачено, що платники податку зобов`язані подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.

Відповідно до пп. 179.1 ст. 179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Керуючись пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

У зв`язку з отриманням фізичною особою ОСОБА_2 у 2015 році доходу, як додаткове благо, у вигляді прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням основної суми боргу (кредиту) громадянина, у фізичної особи - платника податків ОСОБА_2 виникає обов`язок подання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік (граничний термін подання - 04 травня 2016 року).

Разом з тим, фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 . за 2015 рік податкову декларацію про майновий стан та доходи до органів Державної фіскальної служби не подано.

Стаття 120 ПК України передбачає відповідальність платників податків за неподання податкової звітності. Так, зокрема, п. 120.1 ст. 120 ПК України визначено, що неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Щодо посилань позивача на порушення строків визначення грошових зобов`язань, суд зазначає наступне.

Так, в обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на порушення контролюючим органом строків визначення суми грошових зобов`язань платника податків, відповідно до п. 102.1 ст. 102 ПК України.

Однак, суд звертає увагу, що відповідно до пп. 102.2.1 п. 102.2 ст. 102 ПК України, грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, якщо податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання, не було подано.

Суд зазначає, що підставою для проведення перевірки згідно наказу від 10.10.2019 р. № 222 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_2 » визначено саме підпункт 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, який передбачає проведення документальної позапланової перевірки у разі неподання платником податків в установлений законом строк податкової декларації.

Як було зазначено вище, позивачем податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік до податкового органу не подано, у зв`язку з чим, у Головного управління ДПС у Закарпатській області були правові підстави для проведення перевірки та визначення суми грошових зобов`язань.

Згідно п.1, п.2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, відповідач як суб`єкт владних повноважень надав до суду достатні та належні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і довів правомірності прийнятих ним податкових повідомлень-рішень від 20 січня 2020 року № , № , № , натомість позивач не довів належними та допустимими доказами обставини на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 241 - 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області (вул. Волошина, 52, м. Ужгород, Закарпатської області, 88000, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

СуддяД.В. Іванчулинець