Справа № 540/2259/19
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2020-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/2259/19
Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

Кравченка К.В.,

при секретарі судового засідання - Болтушенка А.О.,

за участю апелянта ОСОБА_1 ,

представника відповідача Субтелі А.В.,

розглянувши у режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Служби безпеки України в Херсонській області в особі т.в.о. начальника Гавриченка Андрія Олександровича про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И Л А :

28 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Служби безпеки України в Херсонській області в особі тимчасово виконуючого обов`язки начальника Гавриченка Андрія Олександровича, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ тимчасово виконуючого обов`язки начальника управління Служби безпеки України в Херсонській області Гавриченка А.О. від 17.10.2019 р. №474-ос про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани". Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначав, наказ є необґрунтованим, винесеним без проведення службових розслідування чи перевірки, без повідомлення позивача про підстави прийняття наказу, без урахування всіх обставин, що мали значення для прийняття рішення.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що оскаржуваний наказ є правомірним. Призначення і проведення службового розслідування чи службової перевірки є правом, а не обов`язком командира, який має повну дисциплінарну владу (розсуд) щодо накладення дисциплінарних стягнень. Проведення службових розслідування чи перевірки допускається виключно у випадках, прямо передбачених Дисциплінарним статутом Збройних Сил України та Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань та службових перевірок стосовно військовослужбовців СБУ, затвердженою наказом Центрального управління СБУ від 04.02.2016р. №45 та зареєстрованої в Мінюсті України 02.03.2016р. за №328/28458, до яких даний випадок не віднесений. В даному випадку вину позивача у порушенні військової дисципліни повністю підтверджено рапортами від 09.10.2019 року полковника ОСОБА_2 , підполковника ОСОБА_3 та лейтенанта ОСОБА_4 про нетактовну поведінку полковника ОСОБА_1 під час спілкування з ними.

24 грудня 2019 року позивачем подано до суду докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а також додаткові докази.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним і скасовано наказ тимчасово виконуючого обов`язки начальника управління Служби безпеки України в Херсонській області Гавриченка Андрія Олександровича від 17 жовтня 2019 року №474-ос "По особовому складу. Про накладення дисциплінарного стягнення". У задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням в частині відмови задоволення вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а також з висновками суду першої інстанції про встановлення факту перебування позивача у розпорядженні начальника управління СБУ в Херсонській області на момент видання оскаржуваного наказу, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить зазначене рішення скасувати в частині відмови задоволення вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу та прийняти нове, яким задовольнити його вимоги в цій частині. Апелянт зазначає, що суд не має право замість відповідача визначати співмірність витрат та зменшувати витрати на оплату правничої допомоги, оскільки відповідач їх не заперечував шляхом подання відповідного клопотання. Позивачем у встановлені строки до суду подано відповідні докази щодо розміру понесених витрат, а саме договір про надання правової допомоги, ордер, додаткові угоди, розрахунок (акт виконаних робіт). Також відповідно до акту виконаних робіт позивачем здійснено оплату послуг адвоката у зазначені терміни. Крім того, розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Крім того, апелянт просить виключити з мотивувальної частин рішення суду без зміни його змісту недостовірні висновки про встановлення факту перебування позивача у розпорядженні начальника управління СБУ в Херсонській області на момент видання оскаржуваного наказу №474-ос від 17.10.2019 року. Стосовно повноважень т.в.о. начальника управління СБУ в Херсонській області щодо накладення дисциплінарного стягнення на позивача та посилання при цьому на наказ начальника управління СБУ в Херсонській області №56-ос від 12.02.2019 року апелянт зазначає наступне. Даний наказ встановлював термін перебування позивача у розпорядженні відповідача до 10.05.2019 року, що свідчить про помилковість висновків перебування позивача у розпорядженні відповідача станом на дату прийняття оскаржуваного наказу від 17.10.2019 року №474-ос. Крім того, наказ №56-ос від 12.02.2019 скасовано рішенням суду, що набрало законної сили 19.12.2019 року в рамках розгляду справи №540/271/19. Наведене підтверджує засвідчення судом першої інстанції обставин, які не відповідають дійсності. Враховуючи, що зазначені висновки щодо розпорядження позивача відповідачем на момент видання оскаржуваного наказу не вплинули на правильність ухваленого судового рішення, вони підлягають виключенню без зміни змісту судового рішення, оскільки не відповідають дійсним обставинам справи та дослідженим доказам.

Також ОСОБА_1 просить прийняти рішення про направлення даної справи №540/2259/19 до Херсонського окружного адміністративного суду для продовження розгляду в частині вимог, за якими судове рішення не прийнято, а саме про стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем по розгляду справи судом першої інстанції (щодо витрат на копіювання документів).

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін в зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта. Управлінням СБУ в Херсонській області зазначалося, що матеріали справи не містять доказів понесених позивачем витрат на правничу допомогу (квитанцій, платіжних доручень тощо), а також документів щодо отримання та оприбуткування адвокатом відповідних коштів в установленому порядку. Акт виконаних робіт не містить детального опису робіт виконаних адвокатом та розрахунку здійснених витрат (відсутні відомості про кількість витраченого адвокатом часу на підготовку проекту позовної заяви, на судові засідання, не зазначений обсяг виконаних робіт та не наведено у чому полягає їх складність).

Крім того, справа №540/2259/19 розглядалася судом першої інстанції в межах позову ОСОБА_1 від 28.10.2019 року, а тому відсутні підстави для направлення даної справи до Херсонського окружного адміністративного суду для продовження розгляду в частині вимог, за якими судове рішення не прийнято.

Факт перебування позивача у розпорядженні відповідача на момент видачі оскаржуваного наказу не є предметом дослідження в даній справі, а тому вказана обставина жодним чином не впливає на рішення від 26.12.2019 року, винесене судом за результатами її розгляду.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

ОСОБА_1 є військовослужбовцем Служби безпеки України, має звання полковник, перебуває у розпорядженні начальника управління Служби безпеки України в Херсонській області.

Головою Служби безпеки України прийнято наказ від 04.04.2018р. №424-ОС яким, зокрема, вирішено вважати позивача таким, що перебуває у розпорядженні начальника управління СБУ в Херсонській області з 22.08.2015р.

В подальшому наказом тимчасово виконуючого обов`язки начальника УСБУ в Херсонській області від 24.04.2018р. №231-ос призначено полковника ОСОБА_1 , який перебував у розпорядженні начальника управління по посаді начальника відділу (полковник), консультантом - з 24.04.2018 року відповідно до підпункту "б" пункту 44 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України.

Наказом тимчасово виконуючого обов`язки начальника УСБУ в Херсонській області від 29.05.2018р. №294-ос полковника ОСОБА_1 призначено консультантом начальника управління (полковник) - із збереженням раніше встановлених надбавок і премій (т.1 а.с. 109).

Наказом тимчасово виконуючого обов`язки начальника УСБУ в Херсонській області від 29.01.2019р. №40-ос наказано вважати полковника ОСОБА_1 зарахованим до списків особового складу УСБУ в Херсонській області з 22.08.2015р.; наказ прийнято на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2018р. у справі № 821/3195/15-а (т.1, а.с. 107).

Наказом начальника управління СБУ в Херсонській області від 12.02.2019р. №56-ос зараховано згідно із підпунктом "б" пункту 48 (у зв`язку з проведенням організаційних заходів) Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України в розпорядження начальника Управління з 11.02.2019р. по 10.05.2019р. полковника ОСОБА_1 по посаді консультанта начальника управління (полковник), звільнивши його з посади консультанта начальника управління (полковник) (т.1 а.с. 108).

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року по справі №540/271/19, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано наказ управління Служби безпеки України в Херсонській області від 12 лютого 2019 року №56-ос. Визнано протиправною бездіяльність управління Служби безпеки України в Херсонській області щодо не вирішення питання про призначення ОСОБА_1 на рівну чи нижчу посаду у зв`язку з проведенням організаційних заходів відповідно до пунктів 44, 46, 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27 грудня 2007 року №1262/2007. Зобов`язано управління Служби безпеки України в Херсонській області з урахуванням висновків суду вирішити відповідно до пунктів 44, 46, 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27 грудня 2007 року №1262/2007 питання про призначення ОСОБА_1 на рівну чи нижчу посаду у зв`язку з проведенням організаційних заходів.

Разом з тим, даним рішенням відмовлено в частині позовних вимог щодо, зокрема, скасування наказу тимчасово виконуючого обов`язки начальника УСБУ в Херсонській області від 29.01.2019 року №40-ос.

Наказом тимчасово виконуючого обов`язки начальника УСБУ в Херсонській області Гавриченка А.О. від 17.10.2019 р. №474-ос "По особовому складу. Про накладення дисциплінарного стягнення" ОСОБА_1 оголошено догану (т.1 а.с. 49)

Підставою прийняття наказу вказано рапорти полковника Романа О.В. від 09.10.2019 року, підполковника ОСОБА_3 від 09.10.2019 року та лейтенанта ОСОБА_4 від 09.10.2019 року (т.1 а.с. 39-41).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наказ від 17.10.2019 р. №474-ос не в повній мірі відповідає критеріям правомірності рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, визначених ст.19 Конституції України та ст.2 КАС України, оскільки він прийнятий без урахування права позивача на участь у процесі прийняття рішення. При цьому суд першої інстанції зазначав, що позивач перебував у розпорядженні начальника управління, оскільки формально не був звільнений з військової служби, не призначений на посаду, проходить службу в управлінні СБУ в Херсонській області. Крім того, питання правомірності знаходження позивача у розпорядженні понад строки, установлені законодавством, виходить за межі спірних у цій справі правовідносин.

Відмовляючи в задоволені вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив із відсутністю доказів оплати послуг адвоката.

Судова колегія вважає, що насамперед необхідно надати оцінку вимогам апелянта щодо виключення з оскаржуваного рішення суду першої інстанції, без зміни його змісту, недостовірних висновків про встановлення факту перебування позивача у розпорядженні начальника управління СБУ в Херсонській області на момент видання оскаржуваного наказу №474-ос від 17.10.2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд першої інстанції в обґрунтування висновків щодо перебування позивача у розпорядженні начальника управління СБУ в Херсонській області зазначав, що позивача з 10.05.2019 року (кінцевої дати перебування його у розпорядженні) по день прийняття оскарженого наказу з військової служби не звільнено, на посаду не призначено, термін перебування у розпорядженні не продовжено. Однак ці обставини, на думку суду першої інстанції, не свідчать про відсутність у позивача будь-якого статусу в Управлінні. Таким залишалось перебування його у розпорядженні начальника Управління, оскільки формально позивач не звільнений з військової служби, не призначений на посаду, проходить службу в управління СБУ в Херсонській області. Питання ж правомірності знаходження позивача у розпорядженні понад строки, установлені законодавством, виходить за межі спірних у цій справі правовідносин. Враховуючи викладене, суд першої інстанції вважав, що начальник управління СБУ в Херсонській області, а також особи, які тимчасово виконують його обов`язки, є по відношенню до полковника ОСОБА_1 командирами, які наділені усією повнотою дисциплінарної влади.

ОСОБА_1 в обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на факт скасування наказу №56-ос від 12.02.2019 року, яким встановлювався термін перебування позивача у розпорядженні начальника управління СБУ в Херсонській області до 10.05.2019 року

Матеріалами справи підтверджується факт скасування наказу №56-ос від 12.02.2019 року рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року по справі №540/271/19, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року.

Разом з тим, наказ №56-ос від 12.02.2019 року був однією з підстав для формування судом першої інстанції висновку щодо перебування позивача у розпорядженні начальника управління СБУ в Херсонській області.

Апелянтом жодним чином не наведено інших доводів на спростування даного висновку суду першої інстанції.

Судова колегія також враховує, що в рамках розгляду справи №540/271/19 ОСОБА_1 відмовлено в частині позовних вимог щодо, зокрема, скасування наказу тимчасово виконуючого обов`язки начальника управління СБУ в Херсонській області від 29.01.2019 року №40-ос, яким визначено вважати полковника ОСОБА_1 зарахованим до списків особового складу управління СБУ в Херсонській області з 22.08.2015 року, що свідчить про дійсність даного наказу на момент видання оскаржуваного наказу №474-ос від 17.10.2019 року.

Розглядаючи апеляційну скаргу в межах доводів та вимог апелянта, незважаючи на вірність доводів Яриги О.В. щодо факту скасування наказу №56-ос від 12.02.2019 року, судова колегія вважає необґрунтованими посилання, що оскаржувані висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи та дослідженим доказам.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи щодо перебування позивача у розпорядженні начальника управління СБУ в Херсонській області, і ухвалив судове рішення в цій частині з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Разом з тим, судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволені вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу з огляду на наступне.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать також консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

З урахуванням положень п.1 ч.3 ст.134 КАС України судова колегія вважає висновки суду першої інстанції щодо недоведеності понесення позивачем витрат на правову допомогу, а відтак необґрунтованості вимог щодо стягнення таких витрат з відповідача, помилковими.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19.

На думку судової колегії, сама лише неоплата таких витрат не може бути підставою для відмови у їх розподілі. Розглядаючи відповідну заяву, суд мав встановити факт надання послуг, їх характерні ознаки, обсяг, передбачений у договорі про надання правничої допомоги, тобто має бути підтверджено сам факт надання послуг, а не їх оплату.

Тому доводи відповідача, що апелянтом під час подачі апеляційної скарги не надано підтверджень фактично понесених витрат на професійну правову допомогу зазначених висновків не спростовують.

З матеріалів справи вбачається, що 04.03.2019 року між ОСОБА_1 та адвокатом Аль - Раджабі Ю. В. укладено договір про надання правової допомоги (т.1 а.с 221).

За умовами п. 2.4 даного договору клієнт зобов`язаний здійснити оплату послуг відповідно до домовленості.

За умовами п. 3.3 даного договору оплата послуг адвоката здійснюється у відповідності з Додатковою угодою про завдання. Вартість, порядок та умови оплати послуг.

У додатковій угоді від 25.10.2019 року (Додаток 1) до договору про надання правової допомоги зазначено, що сторони уклали додаткову угоду про оплату послуг адвоката, вартість, порядок та умови оплати послуг адвоката відповідно до п. 3.3 Договору.

Також вказано розрахунок тарифу гонорару адвоката, зокрема:

- письмові консультації, складання заяв, клопотань, запитів або інших документів правового характеру - 500 грн., потребуючі вивчення значної кількості документів та нормативно-правових актів або потребуючих значного часу для складання - 1500 грн.;

- ведення справи в судах першої інстанції по справам які складаються з 1-2 томів - від 1000 грн. до 2000 грн. за день зайнятості, а у разі наявності в матеріалах документів з обмеженим доступом - від 2000 грн. до 3000 грн. в залежності від обсягу документів з обмеженим доступом. При цьому якщо судове засідання не відбулось не по вині адвоката, сума компенсації за витрачений час складає 2000 грн.;

- досудове вивчення документів, вивчення матеріалів справи в судах, інших державних органах, установах - 1000 грн. до 3000 грн., в залежності від кількості томів справи (документів з обмеженим доступом), потребуючих вивчення більше одного дня - 2000 грн. за кожен наступний день тощо.

Згідно з актом виконаних робіт від 24.12.2019 року по договору про надання правової допомоги від 04.03.2019 року адвокатом Аль-Раджабі Ю.В. здійснювалось представництво в Херсонському окружному адміністративному суді по справі №540/2259/19 та надано наступні послуги:

- консультація - 500 грн.;

- підготовка проекту позовної заяви та позовної заяви із збільшеними позовними вимогами - 2000 грн.;

- ознайомлення з матеріалами справи 23.12.2019 року - 1000 грн.;

- участь у судовому засіданні 24.12.2019 року (з урахуванням складності справи, документів з обмеженим доступом) - 2000 грн.;

Загальна вартість послуг склала 5500 грн., які ОСОБА_1 необхідно оплатити до 30.12.2019 року.

Додатковою угодою від 25.10.2019 року до договору про надання правової допомоги від 04.03.2019 року (Додаток 2) визначено склад завдань в межах надання правової допомоги в Херсонському окружному адміністративному суді, що включав, в тому числі, консультацію та підготовку проекту позовної заяви, ознайомлення з матеріалами справи, участь та представництво інтересів у Херсонському окружному адміністративному суді.

Матеріалами справи підтверджується ознайомлення адвокатом Аль-Раджабі Ю.В. з матеріалами справи 23.12.2019 року (т.1 а.с. 94) та участь у судовому засіданні 24.12.2019 року (т.1 а.с. 229-231).

В матеріалах справи також наявні позовна заява від 28.10.2019 року та позовна заява із збільшеними позовними вимогами від 23.12.2019 року, підписані Яригою О.В., що не спростовує обставин надання адвокатом Аль-Раджабі Ю.В. правової допомоги щодо підготовки проектів даних заяв (т.1 а.с. 4-10).

Як в суді першої, так і апеляційної інстанції, представник відповідача заперечував проти задоволення клопотання позивача про покладення на відповідача витрат на правничу допомогу, обґрунтовуючи це не співмірністю таких витрат у порівнянні із розміром мінімальних соціальних гарантій держави, що діють в країні. Інших доводів не співмірності розміру витрат на правову допомогу відповідач не наводить.

Оцінюючи викладене, судова колегія вважає обґрунтованою та співмірною вартість послуг адвоката в розмірі 5 500 грн, заявленою на підставі акта виконаних робіт від 04.03.2019 року, оскільки таки послуги реально виконані та надані позивачу.

Суд першої інстанції надав невірну правову оцінку обставинам справи, не врахував наведені норми процесуального права, в зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для відмови у стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, які має понести ОСОБА_1 .

Щодо вимог апелянта повернути справу на розгляд до суду першої інстанції в частині вимоги, за якою судом не прийнято рішення, а саме стягнення з відповідача витрат на копіювання, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 315 КАС України дана вимога апелянта виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції, а тому задоволенню не підлягає.

Крім того, відповідно до додаткової угоди від 25.10.2019 року до договору про надання правової допомоги від 04.03.2019 року (Додаток 2) вартість послуг за надання послуг ОСОБА_1 в Херсонському окружному адміністративному суді визначається за обсягом виконаних робіт у відповідності до договору та також включає в себе витрати понесені у зв`язку з наданням правової допомоги (транспортні витрати, витрати на копіювання, адвокатські запити, поштові витрати тощо).

Відповідно до п.3, п.4 ч.1 ст.317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, з прийняттям постанови про задоволення вимог ОСОБА_1 про таке стягнення. В іншій частині рішення суду, відповідно до ст.316 КАС України, підлягає залишенню без змін, як таке, що прийнято на підставі вірно встановлених обставин справи, з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 12 листопада 2019 року, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст.328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст.308,310,315,317,321,322,325,328 КАС України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року скасувати в частині відмови ОСОБА_1 у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп- НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 5 500,00 (п`ять тисяч п`ятсот) грн за рахунок бюджетних асигнувань управління Служби Безпеки України в Херсонській області (код ЄДРПОУ- 20001728, 73000, м. Херсон, вул.Лютеранська, буд. 1) шляхом безспірного списання з рахунків органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

В іншій частині рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В. Кравченко