Справа № 640/6625/20
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у вжитті заходів забезпеченні позову судом з власної ініціативи

04 червня 2020 року м. Київ № 640/6625/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Клименчук Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Харченка А.О.,

за участю

представники позивача: Матвєєв П.С., Харченко Г.Г.

представник відповідача: Портянко О.В.

заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову судом з власної ініціативи в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Антимонопольного комітету України, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Антимонопольного комітету України (далі - відповідач), за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - третя особа-1), Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - тертя особа-2), у якій просить суд визнати протиправним і скасувати розпорядження відповідача «Про реорганізацію територіальних відділень Антимонопольного комітету України» від 28.11.2019 №23-рп.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.03.2020 відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.04.2020 відмовлено у задоволенні заяви третьої особи-1 про забезпечення позову.

Позивачем подано до суду заяву від 22.05.2020 про вжиття заходів забезпечення позову судом з власної ініціативи з метою припинення наявних в діях відповідача на перешкоджання здійсненню позивачу та третім особам їх законних процесуальних прав, як учасників справи №640/6625/20 та припинення неправомірного тиску на позивача як голови Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України за подання останнім заяви від 25.03.2020 №64-02/498 про забезпечення позову і сплати судового збору (т. ІІ а.с. 151-155).

В обґрунтування даної заяви позивачем зазначено про те, що відповідачем здійснюється тиск на ОСОБА_1 , як голови Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, що, зокрема полягає у порушенні дисциплінарного провадження щодо подання заяви про забезпечення позову третьою особою-1 та сплати судового збору за подання такої заяви. Такі дії відповідачем розцінено як нецільове використання бюджетних коштів. На думку позивача, відповідачем вчиняються дії, направлені на перешкоджання захисту позивачем порушених прав у судовому порядку при розгляді адміністративної справи №640/6625/20.

В судовому засіданні 02.06.2020 представниками позивача заяву про вжиття заходів забезпечення позову судом з власної ініціативи підтримано.

Представник відповідача проти задоволення даної заяви заперечив, посилався на її необґрунтованість.

Відповідно до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Частина 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначає види забезпечення позову, згідно з якою позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

З урахуванням зазначених норм чинного Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При розгляді та вирішенні даної заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову з ініціативи суду суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Виходячи з наведеного, у випадку звернення сторони із вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, судом не встановлено підстав, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або унеможливили б захист цих прав, свобод та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову чи утруднювали б відновлення таких прав при виконанні рішення у межах заявлених позовних вимог.

Суд вважає, що під час розгляду заяви суд повинен, виходячи з конкретних доказів, оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Заслухавши думку учасників справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову за ініціативою суду. Обставини, на які позивач посилається в обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову не є предметом розгляду адміністративної справи №640/6625/20.

Крім того, судом не виявлено ознак перешкоджання відповідачем користуватись процесуальними правами позивачу при розгляді даної справи. Зокрема, позивачем заявлено ряд заяв та клопотань, представники позивача присутні у судовому засіданні.

Інші обставини, які потребують вжиття заходів забезпечення позову відсутні.

Вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб є неможливим, оскільки при цьому відбудеться втручання суду у дискреційні повноваження відповідача, що суперечить завданню адміністративного судочинства.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення адміністративного позову з ініціативи суду.

Керуючись положеннями статей 151, 154 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову судом з власної ініціативи відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення за правилами, встановленими статтями 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.М. Клименчук