Справа № 376/2649/19
Суддя: Коваленко О. М.
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2649/19
Провадження № 2-а/376/35/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2019 р. Сквирський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Коваленко О.М.,

при секретарі судового засідання - Ярликовій М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання рішення Сквирської міської ради незаконним та визнання державного акту недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка, вказує, що на підставі рішення Сквирської міської ради від 05.03.2004 р. затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання Державних актів на право власності на земельну ділянку та передано ОСОБА_2 у приватну власність земельні ділянки, розташовані по АДРЕСА_1 площею - 0,2111 га, призначена для ведення особистого селянського господарства та площею 0,1000 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На підставі вказаного рішення ОСОБА_2 було видано Державні акти на право власності на земельну ділянку, Серія КВ №095846 від 19.07.2004 р. та Серія КВ 095845 від 19.07.2004 р. відповідно.

Суміжним землевласником земельної ділянки являлася мати позивачки - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті на підставі рішення Сквирського районного суду Київської області від 14.02.2018 р. позивачка набула право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 0,1061 га, призначена для ведення особистого селянського господарства та 0,1000 га призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд

Для проведення державної реєстрації набутого права власності, державному реєстратору необхідно було надати Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Відповідно до ст.. 25 Закону України « Про землеустрій» документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.

Відповідно до ст.26 Закону України « Про землеустрій» розробниками документації із землеустрою є:

- юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою;

фізичні особи-підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.

В ході проведення робіт щодо встановлення (відновлення) меж було встановлено, що межі земельних ділянок ОСОБА_2 , згідно даних Державного земельного кадастру, перетинають межі суміжних земельних ділянок позивачки, розташованих по АДРЕСА_2 . Хоча фактично, спільні межі ділянок ОСОБА_2 та позивачки ОСОБА_1 чіткі і не викликають спірних питань. При проведенні землевпорядною організацією встановлення меж фактичного використання земельних ділянок ОСОБА_2 виявлено, що загальна площа земельних ділянок у використанні ОСОБА_2 складає 0,1000 га призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Даний факт підтверджується пояснювальною запискою ТОВ «Межувальник» та ситуаційною схемою.

Позивачка ОСОБА_1 звернулася з відповідним клопотанням в усній формі до Управління держкомзему у Сквирському районі про усунення помилок, які були допущені при виготовленні державного акту, проте їй було рекомендовано привести державні акти у відповідності до дійсного цільового використання земельних ділянок та відповідно до вимог законодавства, скасувавши державний акт в судовому порядку, тому позивачка ОСОБА_1 звертається до суду та просить суд:

Визнати рішення 13 сесії 24 скликання Сквирської міської ради від 05.03.2004 р. в частині затвердження технічної документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельну ділянку та надання ОСОБА_2 у приватну власність земельну ділянку, яка знаходяться по АДРЕСА_1 , площею - 0,2111 га, призначена для ведення селянського господарства - не законним.

Визнати Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2111 га, розташовану в АДРЕСА_1 , Серія КВ №095846 від 19.07.2004р., призначена для ведення селянського господарства, виданий на ім`я ОСОБА_2 - недійсним.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала до канцелярії суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутність та не проводити фіксацію судового засідання технічними засобами (а. с. 23).

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час, місце та дату судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій вказала, що позовну заяву визнає, просить розглянути справу без її участі та не проводити фіксацію судового засідання технічними засобами (а.с.22).

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вважає за можливе розглянути справу по суті на підставі вимог ч. 1 ст. 205 КАС україни.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі рішення Сквирської міської ради Київської області від 05.03.2004 р. затверджено Технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельну ділянку та передано ОСОБА_2 у приватну власність земельні ділянки, розташовані по АДРЕСА_1 площею - 0,2111 га, призначена для ведення особистого селянського господарства , що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія КВ № 095 846 (а. с. 15) та площею 0,1000 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_2 було видано Державні акти на право власності на земельну ділянку, серія КВ №095846 від 19.07.2004 р. та серія КВ 095845 від 19.07.2004 р. відповідно.

Суміжним землевласником земельної ділянки являлася мати позивачки - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті на підставі рішення Сквирського районного суду від 14.02.2018 р. позивачка набула право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 0,1061 га, призначена для ведення особистого селянського господарства та 0,1000 га призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.9-11).

Для проведення державної реєстрації набутого права власності, державному реєстратору необхідно було надати Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Відповідно до ст.. 25 Закону України « Про землеустрій» документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.

Відповідно до ст.26 Закону України « Про землеустрій» розробниками документації із землеустрою є:

- юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою;

фізичні особи-підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.

В ході проведення робіт щодо встановлення (відновлення) меж було встановлено, що межі земельних ділянок ОСОБА_2 , згідно даних Державного земельного кадастру, перетинають межі суміжних земельних ділянок позивачки, розташованих по АДРЕСА_2 . Хоча фактично, спільні межі ділянок ОСОБА_2 та позивачки ОСОБА_1 чіткі і не викликають спірних питань. При проведенні землевпорядною організацією встановлення меж фактичного використання земельних ділянок ОСОБА_2 виявлено, що загальна площа земельних ділянок у використанні ОСОБА_2 складає 0,1000 га призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Даний факт підтверджується пояснювальною запискою ТОВ «Межувальник» (а.с.17) та ситуаційною схемою (а.с.16).

Позивачка ОСОБА_1 звернулася з відповідним клопотанням в усній формі до Управління Держкомзему у Сквирському районі про усунення помилок, які були допущені при виготовленні Державного акту, проте їй було рекомендовано привести державні акти у відповідності до дійсного цільового використання земельних ділянок та відповідно до вимог законодавства, скасувавши Державний акт в судовому порядку.

Згідно з ч. 1,2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Стаття 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Земельні відносини в Україні, відповідно до ч. 1 статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 2 ЗК України, земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України. (ст. 187 ЗК України).

Отже, умовою звернення до суду з позовом про визнання незаконним (протиправним) рішення органу місцевого самоврядування є заінтересованість позивача.

В контексті завдань адміністративного судочинства (стаття 2 КАС України) звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту.

Заінтересованість повинна мати правовий характер, який виявляється в тому, що рішення суду повинно мати правові наслідки для позивача.

Згідно з ч. 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною 1 ст. 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановлення твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України).

Способи захисту прав на земельну ділянку передбачені ст. 152 ЗК України.

Зокрема, частина 3 пункт «г» ст. 152 ЗК України, в тому числі, визначає і такі способи захисту прав на земельну ділянку як визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України).

З урахуванням позиції відповідачки ОСОБА_2 , яка висловила бажання відмовитись від власної земельної ділянки площею 0,2111 наданої для ведення особистого селянського господарства (а. с. 17) та її письмової заяви про визнання позовних вимог (а. с. 22), суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та захистити порушене право позивачки щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5,72,77,90,205,229, 241 - 246, 292,293,295 КАС України, ст. ст. 2,3,106,155,187 ЗК України, ст. ст. 25,26 Закону України «Про землеустрій», суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання рішення Сквирської міської ради незаконним та визнання державного акту недійсним - задовольнити в повному обсязі.

Визнати рішення 13 сесії 24 скликання Сквирської міської ради від 05.03.2004 р. в частині затвердження технічної документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельну ділянку та надання ОСОБА_2 у приватну власність земельну ділянку, яка знаходяться по АДРЕСА_1 , площею - 0,2111 га, призначена для ведення селянського господарства - не законним.

Визнати Державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:048:0007 площею 0,2111 га, розташовану в АДРЕСА_1 , Серія КВ № 095 846 від 19.07.2004р., призначена для ведення селянського господарства, виданий на ім`я ОСОБА_2 - недійсним.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суддя: О. М. Коваленко