Справа № 640/17931/19
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2020-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

05 червня 2020 року справа №640/17931/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 )
доГоловного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві)
про1) визнання дій відповідача щодо відмови у виплаті пенсійного забезпечення загальною сумою (виключивши поетапність виплат нарахованої пенсії), а також обчисленні пенсії позивачу виходячи зі складу грошового забезпечення, визначеного частиною другою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» протиправними 2) зобов`язання відповідача виплачувати пенсію позивачу загальною сумою (виключаючи поетапність виплат перерахованої пенсії шляхом підвищення 50%, 75% ) 3) зобов`язання відповідача здійснити заходи у відповідності до частини другої пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 для отримання довідки про грошове забезпечення, склад якого визначений Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від підрозділу державного органу, який уповноважений їх надавати, на підставі якої провести перерахунок пенсії та здійснювати її виплату в порядку зазначеному вище, з урахуванням виплаченого, починаючи з 01 січня 2018 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки вважає, що відповідачем протиправно здійснено перерахунок його пенсії відповідно до прийнятої Кабінетом Міністрів України постанови від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі по тексту - Постанова №103), в результаті чого перерахунок пенсії здійснено без урахування всіх складових грошового забезпечення відповідної посади, яку позивач обіймав на час звільнення зі служби; протиправними є також дії відповідача щодо виплати позивачу підвищення до пенсії поетапно у вигляді підвищення 50%, 75%. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що Постанова №103 в частині обмеження складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія при її перерахунку та зменшення виплати після моменту її перерахунку не відповідають нормам Конституції України, а також нормам правових актів вищої юридичної сили та посилається на рішення Конституційного Суду України від 13 травня 2015 року №рп-4/2015, правову позицію Великої Палати Верховного Суду по справі №522/2738/17 у постанові від 06 лютого 2019 року щодо врахування конкретних видів грошового забезпечення при обчисленні пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18.

Позивач вказав, що, намагаючись вирішити спір у досудовому порядку, він звернувся до відповідача з вимогою провести перерахунок його пенсії, враховуючи всі складові грошового забезпечення, передбачені частиною другою Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» посади, з якої його звільнено зі служби, та здійснювати її виплату загальною сумою, виключаючи поетапність, однак відповідач відмовив позивачу у такому перерахунку та виплаті пенсії загальною сумою, посилаючись на умови і норми, визначені Постановою №103.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2019 року адміністративну справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, у відзиві на позовну заяву зазначив, що на момент виникнення підстави для проведення перерахунку пенсії позивача відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі по тексту - Постанова №704) та підпункту 1.2. Постанови №103 вказані постанови були чинні та обов`язкові для застосування суб`єктами правозастосування; перерахунок пенсії позивача здійснений на підставі довідки, наданої уповноваженим органом, з урахуванням передбачених видів грошового забезпечення та виплата сум підвищення перерахованих пенсій здійснюється на підставі пункту 2 Постанови №103 (з 1 січня 2018 року - 50% суми підвищення пенсії, з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75%, з 1 січня 2020 року - 100%)

Позивачем додатково подана заява про зміну предмету позову, в якій він зазначає, що визнання норм Постанови №103 в судовому порядку протиправними і нечинними фактично означає, що дії відповідача при обчисленні пенсії позивачу під час її перерахунку з 01 січня 2018 року з обмеженого складу грошового забезпечення та здійснення виплати пенсії в неповному обсязі, є неправомірними.

Відповідач у відзиві на заяву позивача про зміну предмету позову підтвердив свої заперечення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 05 березня 1999 року.

З розрахунку пенсії за вислугу років по пенсійній справі СБА 6194 для ОСОБА_1 станом на 01 грудня 2017 року вбачається, що основний розмір пенсії становить 53% грошового забезпечення (вислуга 21 років), пенсія виплачується у повному розмірі, виключаючи поетапність, згідно розрахунку пенсії відповідно до Постанови №103 (з 01 січня 2018 року) основний розмір пенсії позивача становить 53% грошового забезпечення (вислуга 21 років) та виплачується з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року щомісячно 50% від підвищення:1 435,61 грн.; з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року щомісячно 75% від підвищення: 2153,41 грн., з 01 січня 2020 року 100% щомісячно від підвищення: 2 871,21 грн.

Як стверджує позивач, внаслідок цього перерахунок його пенсії здійснено без врахування всіх складових грошового забезпечення відповідної посади, яку позивач обіймав на час звільнення зі служби, виплату перерахованої пенсії в повному обсязі не здійснено.

08 серпня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити заходи, передбаченні постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45, якою затверджено порядок проведення перерахунку пенсії, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі по тексту - Порядок №45), в редакції, яка діяла до 21 лютого 2018 року та здійснити перерахунок його пенсії виходячи зі складу грошового забезпечення визначеного частиною другою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», частиною третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постановою №704, відповідної посади, враховуючи посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавку за вислугу років, надбавку за службу в умовах режимних обмежень, надбавку за особливості проходження військової служби, премію, станом на 01 березня 2018 року та провести її виплату загальною сумою (виключаючи поетапність виплат нарахованої пенсії), починаючи з 01 березня 2018 року з урахуванням виплаченого.

Листом від 21 серпня 2018 року відповідач повідомив позивача, що перерахунок його пенсії здійснено на підставі наданої уповноваженим органом довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01 березня 2018 року, з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсотком надбавки за вислугу, як визначено Постановою №103.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відповідно до пункту 1 Порядку №45 пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із цим Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Частиною третьою статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Конституційний Суд України, в рішенні від 13 травня 2015 року №рп-4/2015 також зазначив, що аналіз наведених положень Закону вказує на єдиний підхід законодавця до визначення видів грошового забезпечення військовослужбовців, які враховуються як при призначенні пенсій (стаття 43), так і при перерахунку раніше призначених пенсій (стаття 63).

21 лютого 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №103, пунктом 1 якої, відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови №704.

Постановою №103 внесені зміни до Порядку №45 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), зокрема пункт 5 встановлює, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням та зміни в додаток 2 до Порядку, в якому відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2006 року №1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» врегульоване Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України №3-1 від 30 січня 2007 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за №135/13402 (далі по тексту - Порядок №3-1).

Відповідно до пунктів 23, 24 Порядку №3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до якого перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку

Про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акту, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії.

Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії.

Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

У відповідності до пунктів 1-3 Порядку №45 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мінюсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС (далі - державні органи).

Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Отже, підставою для перерахунку пенсії є довідка встановленої форми, видана уповноваженим органом.

Як стверджує відповідач, ним здійснено перерахунок розміру пенсії позивача з 01 березня 2018 року на підставі довідки наданої уповноваженим органом, з урахуванням передбачених Постановою №103 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) видів грошового забезпечення.

Суд зазначає, що копію довідки про розмір грошового забезпечення позивача відповідачем до суду не надано; вказані обставини позивачем визнаються, однак, позивач зазначає, що відповідачем протиправно не включено до розрахунку пенсії надбавку за службу в умовах режимних обмежень, надбавку за особливості проходження військової служби та премію.

Відтак, відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача виходячи із даних про розмір його грошового забезпечення, зазначених у довідці, наданій уповноваженим органом.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» органи Пенсійного фонду України виконують функції з призначення і виплати пенсій особам, зазначеним у статті 12 цього Закону.

Як наслідок, відповідач не міг самостійно врахувати інші додаткові види грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача, оскільки не виконує функцію щодо визначення складових грошового забезпечення та їх сум, а керується лише зазначеними у відповідній довідці показниками.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 03 липня 2018 у справі №709/2728/16-а.

Разом з цим, відповідно до частини першої Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Таким чином, у разі відсутності у пенсійній справі необхідних для перерахунку пенсії документів, такий перерахунок здійснюється на підставі поданих пенсіонером додаткових документів.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законодавством чітко визначено процедуру, за якою провадиться перерахунок розміру пенсії, відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та не передбачено дій відповідача щодо самостійного витребування довідок від уповноважених органів.

Суд також враховує, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, за позовом до Кабінету Міністрів України про визнання протиправною та нечинною постанови в частині визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатка 2 Порядку №45.

Відповідно до частини другої статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до частини першої статті 325 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили з дати її прийняття.

Таким чином, пункти 1 та 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45 втратили чинність з 05 березня 2019 року.

Однак, визнання Окружним адміністративним судом міста Києва протиправними та нечинними пунктів 1, 2 Постанови №103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45 не впливає на результат вирішення спору за відсутності відповідної довідки уповноваженого органу, яка містить відомості про додаткові види грошового забезпечення, а відповідач, враховуючи наведені вище норми, не уповноважений самостійно витребовувати таку довідку.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в обчислення пенсії позивача виходячи зі складу грошового забезпечення, визначеного частиною другою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та зобов`язання відповідача здійснити заходи у відповідності до частини другої пункту 2 Порядку №45 для отримання довідки про грошове забезпечення, склад якого визначений Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від підрозділу державного органу, який уповноважений їх надавати, на підставі якої провести перерахунок пенсії та здійснювати її виплату у порядку, зазначеному вище, з урахуванням виплаченого, починаючи з 01 січня 2018 року.

При цьому суд роз`яснює позивачу, що він має право у встановленому порядку оскаржити поведінку відповідного уповноваженого органу щодо неврахування додаткових видів грошового забезпечення.

Суд встановив, що в частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо виплати пенсійного забезпечення загальною сумою (виключаючи поетапність виплат нарахованої пенсії), вказана справа є типовою та відповідає ознакам, викладеним у рішенні Великої Палати Верховного суду від 06 серпня 2019 року у справі №160/3586/19 за результатами зразкової справи, що відповідно до частини третьої статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для врахування судом відповідних правових висновки Верховного Суду, викладених у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Суд встановив, на підставі пояснень учасників сторін та розрахунку пенсії за вислугу років, здійсненого Автоматизованою системою Розрахунку пенсій, що позивачу здійснено перерахунок пенсії з 01 січня 2018 року на підставі довідки, виданої уповноваженим органом, проте, підвищення до пенсії виплачується у відповідності до положень Постанови №103, тобто, не у 100% розмірі, а поетапно.

Пунктом 2 Постанови №103 визначено, що виплати перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій проводити з 01 січня 2018 року у таких розмірах:

- з 01 січня 2018 року - 50 відсотків;

- з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків;

- з 01 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

Постановою №103 визначено, що виплата сум підвищення перерахованої пенсії, які мали бути перераховані та виплачені фактично зменшена (виплата 50 та 75 відсотків) та розстрочена на значний термін (протягом 2018-2020 років), що порушує право позивача на отримання усієї суми підвищеної пенсії.

Пункти 1 та 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45 втратили чинність з 05 березня 2019 року на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18.

Отже, на момент перерахунку пенсії позивача (01 січня 2018 року) постанова №103 була чинною, відтак, дії відповідача щодо проведення перерахунку пенсії за рахунок виплати 50 % та 75% суми підвищення пенсії з 01 січня 2018 року до 05 березня 2019 року не можуть вважатися протиправними, оскільки такий перерахунок за вказаний період проведено на виконання Постанови №103, чинної до 05 березня 2019 року.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо виплати позивачу з 05 березня 2019 року 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, є протиправними та, як наслідок, протиправною є відмова відповідача у виплаті позивачу пенсійного забезпечення загальною сумою (виключаючи поетапність виплат нарахованої пенсії), починаючи з 05 березня 2019 року, а тому з вказаної дати перерахована пенсія позивача підлягає виплаті з урахуванням 100 % підвищення.

Вимога позивача здійснити виплату перехованої пенсії загальною сумою підлягає задоволенню.

Додатково позивачем надано суду заяву (пояснення) щодо строків звернення до суду від 16 вересня 2019 р, в якій він просить суд врахувати норми частини третьої статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», позицію Верховного Суду в рішенні від 19 червня 2018 року у справі №646/6250/17, позицію Конституційного Суду України в рішенні від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 та не вважати строки звернення до адміністративного суду пропущеними.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У частині другій цієї статті зазначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків.

З огляду на позицію Конституційного Суду України, що міститься у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013, а також на підставі аналізу положень частини першої статті 122 КАС України в системному зв`язку з положенням частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суд вважає, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №646/6250/17 та від 19 червня 2018 року у справі №646/6250/17.

Відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У зв`язку з вищевикладеним суд зазначає, що позивачем не пропущено строк звернення до адміністративного суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи статтю 139 КАС України та наявність підстав для часткового задоволення позовної заяви, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 384,20 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві у виплаті ОСОБА_1 пенсійного забезпечення загальною сумою (виключаючи поетапність виплат нарахованої пенсії) з 05 березня 2019 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити виплату перерахованої ОСОБА_1 пенсії з 05 березня 2019 року загальною сумою (виключаючи поетапність виплат нарахованої пенсії) з урахуванням виплаченого.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16; ідентифікаційний код 42098368).

Суддя В.А. Кузьменко