Справа № 560/1036/20
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2020-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1036/20
РІШЕННЯ

іменем України

05 червня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дунаєвецької міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної та матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дунаєвецької міської ради про визнання дій протиправними, зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки прощею 2,0000 га. для ведення особистого селянського господарства. Крім того просить стягнути на його користь моральну шкоду в сумі 20000 грн. та матеріальну шкоду в розмірі 30000 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що на виконання рішення суду від 26 липня 2019 року у справі №560/1821/19, яким відповідача було зобов`язано повторно розглянути питання надання йому відповідного дозволу, був розроблений проект рішення про надання такого дозволу. Однак на шістдесят першій сесії VII скликання Дунаєвецької міської ради, яка відбулась 21 листопада 2019 року, відповідач як колегіальний орган рішення по суті не прийняв, оскільки за результатами голосування проект рішення не набрав достатньої кількості голосів.

Позивач вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, оскільки Земельний кодекс України зобов`язує вирішувати подану ним заяву шляхом прийняття одного з двох можливих рішень: про задоволення або про відмову у задоволенні заяви. Відтак, оскільки будь-яке конкретне рішення прийняте не було, позивач вважає це протиправним і просить позов задоволити.

Провадження у справі відкрите за правилами спрощеного позовного провадження.

У відзиві на адміністративний позов відповідач позов не визнає, посилається на те, що виконавчим комітетом Дунаєвецької міської ради був підготовлений проект рішення щодо надання позивачеві дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки. У той же час, рішення не було прийняте у зв`язку з тим, що не набрало достатньої кількості голосів "ЗА" (10 голосів), проти - 1, 12 присутніх на сесії депутатів утримались, четверо не голосували. Вважає, що відповідач вчинив усі необхідні дії для розгляду питання, а сам спосіб волевиявлення депутатів ради не може бути об`єктом судового контролю, оскільки належить до дискреційних повноважень міської ради. Вважає, що процедура прийняття рішення міською радою була дотримана і підстав вважати, що відповідач допустив бездіяльність, немає. Просить у задоволенні позову відмовити.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 08.05.2019 року звернувся до відповідача з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки прощею 2,0000 га., розташованої на території Дунаєвецької об`єднаної територіальної громади, для ведення особистого селянського господарства, на що отримав відмову.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року у адміністративній справі №560/1821/19 суд скасував вказане рішення Дунаєвецької міської ради від 17.05.2019 року про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою і зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.05.2019 року та прийняти відповідне рішення.

Структурним підрозділом виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради був розроблений проект рішення про надання позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки.

У подальшому 21.11.2019 року під час шістдесят першої чергової сесії VII скликання Дунаєвецької міської ради за результатами розгляду заяви позивача та за підсумками поіменного голосування (за - 10, проти -1, утримались - 12, не брали участі - 4) депутатами ради рішення прийняте взагалі не було.

Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться зокрема у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Такий порядок визначений статтею 118 Земельного кодексу України.

Відповідний орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність, розглядає заяви громадян, зацікавлених в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності, у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що міські ради в межах своїх повноважень приймають нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради (ст.59 Закону №280/97-ВР)

Судом встановлено, що до складу Дунаєвецької міської ради входять 35 депутатів, на пленарному засіданні, яке відбулось 21.11.2019 року, були зареєстровані 27 присутніх депутатів.

У справі міститься інформація з системи поіменного голосування стосовно того, що проект рішення з приводу розгляду заяви ОСОБА_1 не набрав достатньої кількості голосів депутатів, оскільки за жодне з рішень: "Так" або "Проти" депутати не забезпечили достатню кількість голосів (половина + 1)

На думку суду, такий підсумок голосування, хоч і не свідчить про умисну бездіяльність міської ради, однак і не є рішенням (розпорядчим актом), передбаченим вимогами Земельного кодексу України стосовно розгляду цієї категорії заяв громадян.

З іншої сторони, суд звертає увагу на те, що дії колегіального органу, вчинені у формі утримання від прийняття конкретного рішення з питання, яке потребує чіткого вибору, можна розцінювати як приховану (неявну) бездіяльність, яка допущена без будь-якої обґрунтованої та розумної на те причини.

В свою чергу ситуація, яка виникла, спричиняє правову невизначеність, оскільки заява позивача фактично залишається невирішеною через відсутність будь-якого конкретного рішення уповноваженого органу.

Такий результат голосування не можна розцінювати як виконання відповідачем свого обов`язку, оскільки відповідач був зобов`язаний прийняти рішення, обираючи з двох можливих та передбачених ЗК України варіантів: надання дозволу або мотивована відмова.

Суд не заперечує право колегіального органу приймати рішення в межах наданих йому повноважень, однак робити це він зобов`язаний з урахуванням чітких вимог та обмежень, встановлених законом, якими у цьому випадку є положення ч.7 ст.118 ЗК України.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 20.10.2011 року у справі "Рисовський проти України" у якому суд підкреслив особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (Беєлер проти Італії, Онер`їлдіз проти Туреччини, Megadat.com S.r.l. проти Молдови, Москаль проти Польщі). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії" від 20.05.2010, "Тошкуце та інші проти Румунії" від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси ("Онер`їлдіз проти Туреччини" та "Беєлер проти Італії")

У той же час, що стосується вимоги про зобов`язання міської ради прийняти конкретне рішення про надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою, суд виходить з того, що зазначене належить до власних дискреційних повноважень суб`єкта влади.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання Дунаєвецької міської ради повторно внести на розгляд сесії міської ради заяву позивача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та прийняти одне з двох, передбачених Земельним кодексом України, рішень.

Одночасно відповідач повинен забезпечити голосування ради таким чином, щоб виключити повторну ситуацію правової невизначеності, як це мало місце у цій справі. Судом не встановлено будь-якої об`єктивної причини, яка унеможливлювала або робить неможливим висловлення депутатами ради конкретної позиції щодо цього питання, відтак прийняття ними рішення, передбаченого нормами Закону.

Суд звертає увагу на те, що предмети позовів у справах № 560/1821/19 (оскарження рішення, зобов`язання вчинити дії) та № 560/1036/20 (оскарження бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної та матеріальної шкоди) є різними, хоч і частково пов`язані спільними обставинами ситуації. У той же час, у даній справі є нові обставини, які були предметом самостійного дослідження та оцінки.

Що стосується вимоги про стягнення з Дунаєвецької міської ради моральної шкоди в сумі 20000 грн. та матеріальної шкоди (неодержаний дохід, упущена вигода) в сумі 30000 грн, суд виходить з того, що відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в цьому.

Пункт 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з пунктами 4, 5 зазначеної постанови у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди, не зазначено, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір моральної шкоди, ця позовна вимога не є обґрунтованою.

Те ж саме стосується вимоги про стягнення на користь позивача матеріальної шкоди в сумі 30000 грн., оскільки понесення позивачем такої шкоди не підтверджене жодними належними доказами, матеріали справи не містять розрахунку такої шкоди. Посилання позивача на упущену вигоду, яка стосується неможливості сільськогосподарської обробки даної земельної ділянки, суд оцінює критично, оскільки отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ще не гарантує подальшого позитивного рішення про надання її у власність, а лише створює можливість набути право на земельну ділянку.

Враховуючи те, що відповідач не довів, що він діяв на підставі та у спосіб, передбачений Земельним кодексом України, суд вважає, що позовні вимоги в частині обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з урахуванням висновків суду.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задоволити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Дунаєвецької міської ради, яка полягає в неприйнятті конкретного рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки.

Зобов`язати Дунаєвецьку міську раду повторно внести на розгляд сесії ради заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки ( кадастровий номер :05:013:2001) з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства,

та вирішити її шляхом прийняття рішення Дунаєвецької міської ради відповідно до порядку, передбаченого вимогами Земельного кодексу України, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти вимог позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 05 червня 2020 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Дунаєвецька міська рада (вул. Шевченка, 50,м.Дунаївці,Хмельницька область,32400 , код ЄДРПОУ - 04060714)

Головуючий суддя І.С. Козачок