Справа № 300/741/20
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2020-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" травня 2020 р. справа № 300/741/20
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Шумея М.В.,
секретаря судового засідання Шпак М.М.,
за участю: представників позивача Глинки Р.Я., Арнаутова С.В.,
представника відповідача Конопади С.І.
ВСТАНОВИВ:
Позов мотивовано тим, що спірні рішення та розпорядження ґрунтуються на помилковому судженні суб`єктів владних повноважень, що викладені в протоколах про адміністративне правопорушення щодо позивача в частині продажу особам, які не досягли 18 років алкогольних напоїв. Також позивач вказує, що в Рожнятівському районному суді Івано-Франківської області розглядається справа №350/334/20 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення на ФОП ОСОБА_1 за порушення нею частини 2 статті 156 КУпАП, тобто остання не набрала законної сили, та, відповідно, не встановлено вину позивачки у скоєнні адміністративного правопорушення.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.04.2020 відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до вимог, встановлених статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін у справі.
На адресу суду 21.04.2020 від позивача надійшла заява про призначення справи до розгляду за правилами загального позовного провадження, у судовому засіданні з повідомленням сторін.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.04.2020 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи в порядку загального позовного провадження відмовлено.
04.05.2020 на електронну адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за правила загального позовного провадження.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.05.2020 клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи в порядку загального позовного провадження задоволено частково. Призначено судовий розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який було подано 13.05.2020. У відзиві представник відповідача щодо заявлених позовних вимог заперечила та в обґрунтування своїх заперечень відмічає, що контролюючим органом отримано від Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області Управління превентивної діяльності копії матеріалів адміністративної справи за фактом продажу алкогольних виробів особам, які не досягли 18 років, а саме протоколи про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 156 КУпАП, постанови адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Перегінської селищної ради. Відповідачем встановлено, що позивачем порушено вимоги пункту 2 статті 15-3 Закону України від 19.12.1995 за №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі Закон №481/95-ВР). Крім того, представник Головного управління ДПС в Івано-Франківській області зазначила, що відповідач як орган, який видав ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, отримавши матеріали від правоохоронних органів та органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а саме порушення вимог статті 15-3 Закону №481/95-ВР, не володіючи даними про оскарження чи скасування отриманих матеріалів, зобов`язаний був прийняти розпорядження та рішення, передбачені статтями 15 та 17 вказаного Закону. За таких обставин, Головне управління ДПС в Івано-Франківській області просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (а.с. 39-42).
Позивач 26.05.2020 суду надав заперечення на відзив, в яких ФОП ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Зазначила, що заперечення відповідача у відзиві не спростовують доводів позивача, викладених у позовній заяві (а.с. 92-96).
У судовому засіданні представники позивача підтримали позов з мотивів, викладених у позові, запереченні на відзив та додаткових письмових поясненнях. Просили позов задовольнити.
Представник відповідачів в судовому засіданні позовних вимог не визнала з підстав викладених у відзиві. Просила у задоволенні позову відмовити.
Заслухавши пояснення представників позивача та представника відповідача, дослідивши позовну заяву, відзив, заперечення на відзив, письмові докази та матеріали в їх сукупності, судом встановлено наступне.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрована 29.10.2003 як фізична особа-підприємець, про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 97).
Відповідачем 04.11.2019 ФОП ОСОБА_1 були видані ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями реєстраційний № НОМЕР_1 з строком дії з 10.11.2019 по 10.11.2020 та ліцензія на право роздрібної торгівлі тютюновими виробам, реєстраційний № НОМЕР_2 з строком дії з 10.11.2019 по 10.11.2020 (а.с. 100-101).
Як слідує з матеріалів справи, працівниками Рожнятівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області виявлено факт адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 156 КУпАП, а саме: громадянка ОСОБА_1 , працюючи на своєму робочому місці в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться в АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , здійснила продаж слабоалкогольних напоїв неповнолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . А також повторно, 22.01.2020 працівниками Рожнятівського ВП виявлено ще один факт адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 156 КУпАП, а саме: громадянка ОСОБА_1 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться в АДРЕСА_1 , здійснила продаж слабоалкогольних напоїв неповнолітнім ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
22.01.2020 працівниками Рожнятівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області складено протоколи про адміністративне правопорушення №249787, №249788, №249789, №249790, №249791, № 249792, якими зафіксовано, що продавець ОСОБА_1 знаходячись на своєму робочому місці в магазині, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та належить ФОП ОСОБА_1 , реалізувала алкогольні напої вищевказаним неповнолітнім особам.
На засіданні адміністративної комісії Перегінської Селищної ради Рожнятівського району, яке відбулось 14.02.2020 прийнято рішення, які оформлено постановами №1 та №2 від 14.02.2020 про накладення на позивача за порушення ст. 156 ч. 2 КУпАП (порушення правил торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами) адміністративних стягнень у вигляді штрафу в сумі 1700,00 грн. та 1700,00 грн. відповідно (а.с. 57, 79).
27.02.2020 позивач звернулась до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області з позовом про визнання протиправною та скасування вищевказаної постанови про накладення адміністративного стягнення.
Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 02.03.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі №350/334/20 (а.с. 104-106).
Рішення у вищезазначеній справі на час розгляду даної адміністративної справи №300/741/20 не прийнято.

Рішеннями про застосування фінансових санкцій №, № від 20.03.2020 Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області застосовано до позивача фінансові санкції відносно ФОП ОСОБА_1 в порядку ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» у розмірі 6800,00 грн. та 6800,00 грн. відповідно (а.с.7, 8).

Також відповідачем, з огляду на порушення ФОП ОСОБА_1 вимог 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», прийнято розпорядження №112-р від 20.03.2020 про анулювання ліценції ФОП ОСОБА_1 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (а.с. 6).

Позивач, не погоджуючись з такими рішеннями та розпорядженням суб`єкта владних повноважень, звернулася до суду із даними позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 за №481/95-ВР .

За приписами статті 15-3 Закону №481/95-ВР, забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особами, які не досягли 18 років.

Продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов`язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів такій особі забороняється.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону №481/95-ВР, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Абзацом 9 частини 2 статті 17 Закону №481/95-ВР визначено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі порушення вимог статті 15-3 цього Закону 6800,00 грн.

Згідно частини 4 статті 17 Закону №481/95-ВР, рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною 2 цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону №481/95-ВР визначає Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 за №790 (надалі, також Порядок №790).

За змістом пунктів 2 та 3 Порядку №790, за порушення, передбачені статтею 17 Закону №481/95-ВР, до суб`єктів підприємницької діяльності, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом.

Згідно пункту 5 Порядку №790, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є: акт перевірки додержання суб`єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов`язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства; результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб`єкта господарювання, пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Пунктом 6 Порядку №790 передбачено, що рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених пунктом 2 цього Порядку, приймаються керівником, а у разі його відсутності заступником керівника органу, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями тютюновими виробами (Департамент контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПС, його регіональні управління та їх територіальні підрозділи, Мінекономрозвитку), чи керівником (його заступником) органів МВС, МОЗ, ДПС, Держстату, Держспоживінспекції відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством.

Порядок і строки розгляду матеріалів, які є підставою для застосування фінансових санкцій, та прийняття рішення щодо їх застосування встановлюються зазначеними органами відповідно до їх компетенції.

Пунктами 7, 8 Порядку №790, передбачено, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, у разі виявлення порушень у сфері виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів зобов`язані повідомити про ці порушення орган, який видав ліцензію на провадження зазначеного виду діяльності.

Слід зазначити, що підставою застосування адміністративно-господарських санкцій є правопорушення, якого припустився суб`єкт господарювання.

Згідно із статтею 5 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Статтею 42 Господарського кодексу України визначено, що підприємство це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів на одержання прибутку.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що на підставі матеріалів правоохоронних органів щодо недотримання суб`єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до суб`єктів господарювання (суб`єктів підприємницької діяльності) за вчинення порушень, визначених статтею 17 Закону №481/95-ВР, органами доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів та анулювання відповідної ліценції.

Відповідно до п.п. 14.1.202 ст. 14 Податкового кодексу України, продажем (реалізацією) товарів є будь-які операції, що здійснюються згідно, в тому числі, з договорами купівлі-продажу які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів.

Пунктами 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 за №265 (надалі, також Закон №265) передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Згідно із статтею 2 Закону №265, розрахунковим документом є документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Пунктом 1, 2 розділу ІІ Положення про форму та зміст розрахункових документів затвердженому Наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 за №13 встановлено, що фіскальний касовий чек на товари (послуги) (далі - касовий чек) - розрахунковий документ, надрукований реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги). Форма №ФКЧ-1 касового чека наведена в додатку 1 до цього Положення.

З системного аналізу вищевказаних норм, суд дійшов висновку, що факт купівлі вважається закінченим з моменту проведення розрахунку в касі і отримання покупцем розрахункового документу (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція), при цьому, розрахунковий документ є саме тим документом, що підтверджує факт продажу товарів.

Касовий чек повинен містити такі обов`язкові реквізити: найменування господарської одиниці; адресу господарської одиниці; для СГ, що зареєстровані як платники ПДВ, - індивідуальний податковий номер платника ПДВ, який надається згідно з Кодексом; перед номером друкуються великі літери «ПН»; для СГ, що не є платниками ПДВ, - податковий номер або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку у паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта), перед яким друкуються великі літери «ІД» (ідентифікаційні дані); якщо кількість придбаного товару (обсяг отриманої послуги) не дорівнює одиниці виміру, - кількість, вартість придбаного товару (отриманої послуги); вартість одиниці виміру товару (послуги); назва товару (послуги); літерне позначення ставки ПДВ праворуч від надрукованої вартості товару (послуги) (для СГ, що зареєстровані як платники ПДВ); позначення форми оплати (готівкою, електронним платіжним засобом, у кредит, тощо) та суму коштів за цією формою оплати; загальну вартість придбаних товарів (отриманих послуг) у межах чека, перед якою друкується слово «СУМА» або «УСЬОГО»; для СГ, що зареєстровані як платники ПДВ, - окремим рядком літерне позначення ставки ПДВ, розмір ставки ПДВ у відсотках, загальну суму ПДВ за всіма зазначеними в чеку товарами (послугами), на початку рядка друкуються великі літери «ПДВ»; для СГ роздрібної торгівлі, що здійснюють реалізацію підакцизних товарів та зареєстровані платниками акцизного податку (СГ, що зареєстровані платниками іншого податку, крім ПДВ), - окремим рядком розмір ставки такого податку, загальну суму такого податку за всіма зазначеними в чеку товарами (послугами), на початку рядка друкується назва такого податку. У реквізиті «Акцизний податок» його назва наводиться згідно з Кодексом. За потреби дозволяється використовувати скорочення; порядковий номер касового чека, дату (день, місяць, рік) та час (година, хвилина) проведення розрахункової операції; фіскальний номер реєстратора розрахункових операцій, перед яким друкуються великі літери «ФН»; напис «ФІСКАЛЬНИЙ ЧЕК» та найменування або логотип виробника.

Суд зазначає, що належним доказом факту продажу товару суб`єктом господарювання є розрахунковий документ встановленої форми та змісту (касовий або товарний чек) з його обов`язковими реквізитами (найменування фізичної особи - підприємця та адреса торгової точки; ідентифікаційний код; кількість, ціна та назва товару; ціна за одиницю товару; форма і сума оплати; загальна сума придбаних товарів тощо).

Відповідачем до матеріалів справи не надано жодного розрахункового документу, що підтверджував би факт продажу алкогольних напоїв неповнолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 саме у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться в АДРЕСА_1 , який належить ФОП ОСОБА_1 .

З огляду на відсутність чеку про продаж алкогольних напоїв, неможливе підтвердження взагалі самого факту такого продажу.

Суд звертає увагу, що доказом вказаного порушення позивачем статті 15-3 Закону №481/95-ВР, на який посилається відповідач, є пояснення неповнолітніх та постанови №1 та №2 Перегінської Селищної ради Рожнятівського району про накладення на позивача за порушення ст. 156 ч. 2 КУпАП (порушення правил торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами) адміністративних стягнень у вигляді штрафу в сумі 1700,00 грн. та 1700,00 грн. відповідно.

З цього приводу, суд погоджується із позивачем, що у випадку відкритого провадження у Рожнятівському районному суді Івано-Франківської області по справі №350/334/20 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення на ФОП ОСОБА_1 за порушення нею частини 2 статті 156 КУпАП, остання не набрала законної сили, та, відповідно, не встановлює вину позивачки у скоєнні адміністративного правопорушення.

Крім того, факт продажу алкогольних напоїв неповнолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 нібито мав місце 07.01.2020, а протоколи про адміністративне правопорушення №249787, №249788, №249789 та №249790 складено 22.01.2020.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що висновок, зроблений відповідачем про порушення позивачем статті 15-3 Закону №481/95-ВР, є необґрунтованим та недоведеним, у зв`язку з чим оскаржувані рішення про застосування фінансових санкцій Головного управління ДПС в Івано-Франківській області № та № від 20.03.2020, а також розпорядження №112-р від 20.03.2020 є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд зазначає, що відповідачем не доведено правомірності оскаржених рішень та розпорядження, тобто вони винесені без урахування усіх обставин, що мали значення для їх прийняття, при цьому, судом на підставі належних та допустимих доказів встановлена його протиправність, а тому суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 2 102,00 грн., що підтверджується квитанцією №33.18997.1/210616131 від 30.03.2020 (а.с. 1).

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області №, № від 20.03.2020 про застосування фінансових санкцій щодо ФОП ОСОБА_1

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління ДПС в Івано-Франківській області №112-р від 20.03.2020 про анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями №1903926 з терміном з 10.11.2019 до 10.11.2020.

Стягнути з Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір у сумі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно пункту 3 Розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, в тому числі, статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Шумей М.В.

Рішення складене в повному обсязі 01 червня 2020 р.