Справа № 560/3977/19
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2020-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3977/19
РІШЕННЯ

іменем України

05 червня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10.10.2019 року №Ф-376-17 в сумі 31995,19 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що оскаржена вимога є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки він з 2013 року не здійснює підприємницьку діяльність, не подає податкову звітність, перебуваючи у трудових відносинах з Державним підприємством "Укрхімтрансаміак", яке і сплачує єдиний внесок. Відтак, вважає, що відповідач протиправно вимагає подвійної сплати єдиного внеску, з чим він не погоджується. Позивач зазначає, що саме по собі перебування особи на обліку в органах ДПС як підприємця, однак без безпосереднього здійснення підприємницької діяльності і отримання доходів від такої діяльності, не може бути підставою вимагати повторної сплати ЄСВ, у разі якщо цей платіж за особу був сплачений роботодавцем

Крім того вважає, що відповідач повинен був провести відповідну перевірку для встановлення підстав нарахування недоїмки, чого зроблено не було. Зазначає, що відомості інтегрованої картки не підтверджують суми виплат (доходу), оскільки взагалі можуть бути неточними, зважаючи на що просить скасувати спірну вимогу.

Провадження у справі відкрите за правилами спрощеного позовного провадження.

Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області поданий відзив, у якому у задоволенні позову просить відмовити. Покликається на те, що оскільки позивач офіційно не припинив підприємницьку діяльність і був зареєстрований як підприємець до 13.09.2019 року, йому правомірно нараховано суму єдиного внеску та виставлено вимогу про сплату боргу. Відповідач вважає нарахування позивачеві єдиного внеску правомірним, оскільки позивач не звільняється від обов`язку сплати ЄСВ навіть у випадку працевлаштування за трудовим договором.

Суд залучив до участі у справі як другого відповідача Головне управління ДПС у Хмельницькій області, яке приймало спірну вимогу.

Головне управління ДПС у Хмельницькій області подало відзив, доводи якого співпадають з аргументами відзиву, попередньо поданого ГУ ДФС. Просить у позові відмовити.

Судом вирішена заява відповідача стосовно залишення без розгляду позову зважаючи на пропуск строку звернення до суду, строк звернення до суду поновлено, оскільки визнано поважними причини його пропуску.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 з 08.08.2006 року був зареєстрований фізичною особою-підприємцем, що відповідачами не заперечується.

Підприємницьку діяльність позивач офіційно припинив з 19.09.2019 року, про що свідчить його заява (а. с. 9), що відповідачами також не оспорюється.

На підставі даних інформаційної системи Головного управління ДПС у Хмельницькій області ОСОБА_1 нараховано недоїмку зі сплати єдиного соціального внеску станом на 30.09.2019 року в сумі 31995,19 грн., про що свідчить оскаржувана вимога від 10.10.2019 року № Ф-376-17 (а.с.36)

Недоїмка виникла у зв`язку із наявністю в інтегрованій картці платника відомостей про заборгованість зі сплати єдиного внеску.

Згідно з довідкою ДП "Укрхімтрансаміак" № 1482 від 26.11.2019 року (а.с. 10) позивач з 16.06.2017 року по теперішній час працює у вказаному підприємстві на посаді провідного фахівця служби економічної безпеки, отримуючи заробітну плату, розрахунок якої наведений у цій довідці. Розміри відрахувань на сплату ЄСВ за вказаний період наведені у цій же довідці.

Спірні правовідносини врегульовані Податковим кодексом України та нормами Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з п. 3 цієї ж частини статті, застрахована особа - це фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до статті 2 Закону № 2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску.

Дія інших нормативно-правових актів може поширюватись на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Платниками єдиного внеску, зокрема, є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (пункт 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI) та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме: наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності (пункт 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI )

Відповідно до абзацу першого пункту 1 та пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується:

- для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України Про оплату праці, та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

- для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску;

- для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Отже платниками єдиного соціального внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці.

Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою господарської діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ.

Отже, саме дохід особи від господарської діяльності є базою для нарахування ЄСВ, проте розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 ст. 14 ПК України самозайнята особа - це платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - це участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Вищезазначене свідчить про те, що особа, яка провадить підприємницьку діяльність, вважається самозайнятою та зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником.

В іншому випадку, тобто якщо особа є найманим працівником, вона є застрахованою, і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, відтак мета єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем у розмірі, не меншому за мінімальний.

Таким чином, громадяни, які мають і не припинили статус фізичної особи-підприємця, однак фактично ніякої підприємницької діяльності не здійснюють, оскільки перебувають у трудових відносинах як наймані працівники з певним роботодавцем, не зобов`язані двічі сплачувати суму єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне страхування.

Зазначена правова позиція неодноразово викладалась Верховним Судом, зокрема: у постановах від 23 січня 2020 року у справі №480/4656/18, від 04.12.2019 року у справі №440/2149/19, від 27.11.2019 року у справі №160/3114/19.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України, при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі письмових доказів судом встановлено, а відповідачами не спростовано, що позивач дійсно з 16.06.2017 року по теперішній час працює у ДП "Укрхімтрансаміак" на посаді провідного фахівця служби економічної безпеки, про що свідчить довідка підприємства № 1482 від 26.11.2019 року (а. с. 10) Згідно з цим документом за позивача роботодавцем сплачувався та сплачується ЄСВ у розмірі, встановленому законом, чого відповідачами не було спростовано.

У той же час, доказів провадження позивачем у цей період підприємницької діяльності та одержання доходів від неї відповідачами не надано.

Суд звертає увагу на те, що у оспорюваній вимозі не вказується період, за який розраховано недоїмку зі сплати ЄСВ, а також не надається будь-який розрахунок сум, які становлять недоїмку, а також штраф та пеню.

Крім того, суд виходить з того, що самі лише відомості інтегрованої картки платника не можуть бути достатнім доказом наявності заборгованості зі сплати обов`язкових платежів, зокрема і ЄСВ.

Як зазначено у ч. 2 ст. 9 Закону №2464 обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону №2464 обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом №2464, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом № 449 Міністерства фінансів України 20.04.2015.

Відповідно до п. 10 розділу ІV Інструкції обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів здійснюється на підставі актів документальної перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органу доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму виплат (доходу), на які нараховується єдиний внесок.

Натомість, будь-які документи, які б свідчили, що недоїмка позивачеві нарахована згідно з вказаним порядком, суду не надані.

Зважаючи на це, суд дійшов висновку, що податковий орган протиправно нарахував позивачу недоїмку по ЄСВ, сформувавши спірну вимогу, яка є необґрунтованою і протиправною, відтак підлягає скасуванню. Оскільки відповідачем не доведено правомірність власного рішення, позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задоволити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Хмельницькій області про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №Ф-376-17 від 10 жовтня 2019 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 к. за рахунок асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 05 червня 2020 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДФС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000 39492190)

Головуючий суддя І.С. Козачок