Справа № 200/14868/19-а
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2020-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І.С., розглянувши в порядку письмового провадження питання ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Донецькій області Панасюка Павла Петровича про визнання протиправними та скасування форм завдань та ключових показників результативності, ефективності та якості службової діяльності, результатів виконання завдань, висновку, наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
28 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Донецкого окружного адміністративного суду з позовними вимогами (з урахуванням уточнень) до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (відповідач-1), Директора департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області Панасюка Павла Петровича (відповідач-2) про визнання протиправними та скасування форм завдань та ключових показників результативності, ефективності та якості службової діяльності, результатів виконання завдань, висновку, наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (місцезнаходження: бул. Л. Українки, 26, м. Київ, 01133; ), Директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Донецькій області Панасюка Павла Петровича (місцезнаходження: бул. Машинобудівельників, 30, м. Краматорськ, Донецька область, 84313) про визнання протиправними та скасування форм завдань та ключових показників результативності, ефективності та якості службової діяльності, результатів виконання завдань, висновку, наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано «Висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області», затверджений наказом від 10 грудня 2019 року №1377 в частині оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано наказ в.о. голови Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 10 грудня 2019 року №1377 «Про затвердження Висновків щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Держархбудінспекції, які займають посади державної служби категорії "Б" і "В" у 2019 році» в частині, що стосується затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу №2 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано наказ в.о. голови Державної архітектурно - будівельної інспекції України від 13 грудня 2019 року №677ос «Про звільнення ОСОБА_1 »;

Визнано протиправним та скасовано наказ в.о. голови Державної архітектурно- будівельної інспекції України від 17 лютого 2020 року №61ос «Про внесення змін до наказу Держархбудінспекції від 13 грудня 2019 року №677ос та остаточних розрахунків з ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу №2 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області з 18 лютого 2020 року.

Стягнуто з Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 38919 (тридцять вісім тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять) грн. 63 коп.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу №2 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області та стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

26 лютого 2020 року представником позивача подано заяву про подачу доказів щодо розміру судових витрат в порядку частини 7 статті 139 КАС України. Враховуючи зазначене, на підставі пункту 4 частини 6 статті 246 КАС України суд визнав за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 10 червня 2020 року.

02 червня 2020 року представник позивача через канцелярію суду надав заяву про ухвалення додаткового судового рішення. Представник позивача просив приєднати до матеріалів справи у якості письмових доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, детальний опис витрат на професійну правничу допомогу, копію акта прийняття наданих послуг від 27.05.2020, копію договору від 07.02.2020 №01 та додатку 1 до договору, квитанцію до прибуткового касового ордеру №20 від 27.05.2020. На підставі вказаного просив ухвалити додаткове судове рішення про стягнення з Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь ОСОБА_1 судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: на оплату судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 768,40грн; на сплату судового збору за подачу заяви про забезпечення позову в розмірі 576,30грн, на професійну правничу допомогу в розмірі 15200,00грн.

Представником позивача до суду надано заяву про здійснення розгляду питання розподілу судових витрат в порядку письмового провадження.

Представники відповідачів в судове засідання не прибули, докази належного повідомлення про розгляд справи знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно частини 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, суд розглядає заяву про ухвалення додаткового рішення в порядку письмового провадження.

Положеннями стаття 143 КАС України передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі можуть оскаржити судове рішення щодо судових витрат, якщо це стосується їхніх інтересів.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Відповідно до статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Таким чином, можливість ухвалення у справі додаткового рішення виникає зокрема, з метою вирішення питання про судові витрати.

Відповідно до частини 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог тощо.

Згідно з частиною 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Стосовно вимог представника позивача про стягнення з Державної архітектурно-будівельної інспекції України судових витрат щодо сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 768,40грн та заяви про забезпечення позову в розмірі 576,30грн суд зазначає наступне.

Предметом розгляду даної справи є протиправність звільнення позивача із займаної посади та поновлення її на державній службі, тобто публічно-правовий спір щодо проходження публічної служби. При цьому, позовні вимоги про визнання прийнятих стосовно позивача наказів протиправними безпосередньо пов`язані з вимогами щодо поновлення ОСОБА_1 на попередній посаді.

Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 р. № 3674-VI визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Враховуючи предмет спору, суд вважає, що позивач є звільненою від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач, як особа, яка звільнена від сплати судового збору у цьому спорі щодо поновлення її на посаді, звільняється від сплати цього платежу з при зверненні з усіма видами документів і дій, за які він справляється, тобто і за подання заяви про забезпечення позову тощо.

Таким чином, на час подання цієї позовної заяви до суду та заяви про забезпечення позову позивач була звільненою від сплати судового збору.

Суд зазначає, що вимогами пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За таких обставин судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 768,40грн, сплачений позивачем згідно з квитанцією № 0.0..1 від 24.12.2019, та судовий збір у розмірі 576,30грн, сплачений відповідно до квитанції № 0.0..1 від 24.12.2019, підлягає поверненню позивачу.

Оригінали квитанцій про сплату судового збору знаходяться в матеріалах справи.

Щодо вимог позивача про стягнення з Державної архітектурно-будівельної інспекції України витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15200,00грн суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 статті 134 КАС України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 КАС України).

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі №815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16.

Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат позивачем надано детальний опис витрат на професійну правничу допомогу, копію акта прийняття наданих послуг від 27.05.2020, копію договору від 07.02.2020 №01 та додатку 1 до договору, квитанцію до прибуткового касового ордеру №20 від 27.05.2020.

Суд зазначає, що наданий представником позивача детальний опис витрат на професійну правничу допомогу містить повне найменування видів наданих ним послуг, їх вартості згідно з договором, кількості наданих послуг та фактичну суму витрат. Акт прийняття наданих послуг від 27.05.2020 містить підписи обох сторін та складений без зауважень щодо виконаних адвокатом робіт. Крім того, вартість виконаних адвокатом робіт узгоджується з Тарифом вартості юридичних послуг, який є додатком №1 до укладеного між адвокатом та позивачем договору №01 від 07.02.2020.

Також суд зазначає, що наявною в матеріалах справи копією квитанції до прибуткового касового ордера №20 від 27.05.2020 підтверджено прийняття адвокатом Трофімчуком В.В. від ОСОБА_1 суми коштів у розмірі 15200грн.

Суд звертає увагу на те, що обов`язок доведення неспівмірності та можливого зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката покладається на відповідача. Разом з тим відповідачі аргументів та доказів такої неспівмірності суду не надали, у зв`язку з чим ці витрати позивача підлягають стягненню у повному обсязі пропорційно до задоволених позовних вимог.

Згідно з приписами частини 5 статті 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивачем при поданні до суду (з урахуванням поданої заяви про зміну предмету позову) було заявлено 8 позовних вимог. Як вже зазначалось судом, рішенням суду від 26 травня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено шість позовних вимог, а дві позовні вимоги залишено без задоволення.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, а також беручи до уваги те, що судом задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 лише до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, суд дійшов висновку, що саме з цього органу повинні бути стягнені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11400грн (15200, 00грн./8 - заявлені позовні вимоги *6 - задоволені позовні вимоги) на користь позивача.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав для винесення додаткового рішення у справі, з метою вирішення питання про відшкодування судових витрат.

Керуючись статтями 5, 7 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 139, 252, 295 КАС України, суд,

вирішив:

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України (місцезнаходження: бул. Л. Українки, 26, м. Київ, 01133; ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11400 (одинадцять тисяч чотириста) грн.

Повернути ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп та заяви про забезпечення позову у розмірі 576 (п`ятсот сімдесят шість) 30 коп, сплачений відповідно до квитанцій № 0.0..1 від 24.12.2019 та № 0.0..1 від 24.12.2019.

Додаткове рішення складено у повному обсязі та підписано 10 червня 2020 року.

Додаткове рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом частини 3 статті 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Зазначений строк обчислюється з урахуванням виключень, передбачених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України (в редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»).

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.С. Молочна