Справа № 520/5322/2020
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

09 червня 2020 р. № 520/5322/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В.,

при секретарі судового засідання - Андрущенко Д.В.,

за участі позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 )
до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (майдан Свободи, 5, Держпром, 6 під`їзд, 10 поверх, м. Харків, 61022, )
провизнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати Постанову від 24.03.2020 р. про накладення штрафу, винесену державним виконавцем Шевченківського відділу ДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області Бакшеєвим С.М. в межах виконавчого провадження № 56298905.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.03.2020 головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) прийнято постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду через незабезпечення виконання рішення суду в частині - "Обрати способом участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 спілкування з дитиною з метою забезпечення навиків до сімейних цінностей проведення двічі на рік відпустки разом з батьком за відсутності матері: взимку протягом одного тижня, кожного року при умові згоди матері на виїзд для проведення відпустки за межі України або при спільному виїзді батьків для проведення відпустки"; про наявність поважних причин невиконання рішення суду у вказаній частині боржником державного виконавця не повідомлено.

Позивач вважає вказану постанову протиправною, оскільки, при прийнятті рішення про накладення на ОСОБА_1 штрафу державний виконавець не з`ясував бажання дитини щодо поїздок без матері, а також поважних причин невиконання, ані державним виконавцем Бакшеєвим С.М. особисто, ані іншими членами виконавчої групи жодна перевірка виконання боржником судового рішення в цій частині не призначалася та не проводилася, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження, стягувач до неї із такою пропозицією/ вимогою взагалі не звертався, а її зобов`язання за судовим рішенням не передбачають здійснення будь-яких дій, та відповідно, акт державним виконавцем з цього приводу не складався (з огляду на його відсутність в матеріалах ВП № 56298905 та незазначення про нього в оскаржуваній Постанові).

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2020 відкрито провадження у справі.

Представник відповідача не погодившись з доводами позовної заяви надіслав на адресу суду відзив, в якому заперечував проти позову посилаючись на те, що при проведенні виконавчих дій з перевірки виконання боржником рішення суду, державним виконавцем встановлено, що 03.03.2020 р. від стягувача ОСОБА_2 надійшло клопотання про проведення перевірки виконання боржником ОСОБА_1 рішення в частині «обрати способом участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 спілкування з дитиною з метою забезпечення навиків до сімейних цінностей проведення двічі на рік відпустки разом з батьком за відсутності матері: взимку протягом одного тижня, влітку протягом двох тижнів кожного року при умові згоди матері на виїзд для проведення відпустки за межі України або при спільному виїзді батьків для проведення відпустки» та вжиття заходів, передбачених ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» щодо останньої.

24.03.2020 р. державним виконавцем за результатами перевірки виконання боржником рішення складено акт про його невиконання без поважних причин.

Того ж дня, державним виконавцем винесено постанову ВП № 56298905 про накладення штрафу у розмірі 3400,00 грн. на боржника ОСОБА_1 , у зв`язку з чим державним виконавцем складено акт та прийнято постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 за невиконання рішення суду. Таким чином, постанова державного виконавця прийнята на підставі в межах та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Позивачка в судовому засіданні позовну заяву підтримала та просила її задовольнити з підстав та мотивів, що у цій зазначені.

Представник відповідача, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи до суду не з`явився, клопотань про слухання справи без участі представника або відкладення розгляду справи не направляв.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

З матеріалів справи, судом встановлено, що на примусовому виконанні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) перебуває виконавче провадження ВП№ 56298905 з примусового виконання виконавчого листа по справі №638/12278/15-ц, виданого 27.04.2018 року Дзержинським районним судом м.Харкова про усунення перешкод у побаченні з дитиною, встановлення побачення з дитиною та обрання способом участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 спілкування з дитиною з метою забезпечення навиків до сімейних цінностей проведення двічі на рік відпустки разом з батьком за відсутності матері: взимку протягом одного тижня, влітку протягом двох тижнів кожного року при умові згоди матері на виїзд для проведення відпустки за межі України або при спільному виїзді батьків для проведення відпустки».

03.05.2018 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 56298905.

17.05.2018 року державним виконавцем за результатами перевірки виконання боржником рішення суду складено акт про його невиконання.

18.05.2018 року винесено постанову ВП № 56298905 про накладення штрафу у розмірі 1700,00 грн. на боржника ОСОБА_1

18.05.2018, 25.02.2019, 01.03.2019 та 05.03.2019 державним виконавцем після перевірки боржником виконання рішення суду та складення актів про його невиконання винесено постанови ВП № 56298905 про накладення штрафу у розмірі 3400,00 грн. (подвійний розмір) на боржника ОСОБА_1

03.03.2020 року від стягувача ОСОБА_2 надійшло клопотання про проведення перевірки виконання боржником ОСОБА_1 рішення в частині «обрати способом участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 спілкування з дитиною з метою забезпечення навиків до сімейних цінностей проведення двічі на рік відпустки разом з батьком за відсутності матері: взимку протягом одного тижня, влітку протягом двох тижнів кожного року при умові згоди матері на виїзд для проведення відпустки за межі України або при спільному виїзді батьків для проведення відпустки» та вжиття заходів, передбачених ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» щодо останньої.

24.03.2020 року державним виконавцем за результатами перевірки виконання боржником рішення складено акт про його невиконання без поважних причин.

Того ж дня, державним виконавцем винесено постанову ВП № 56298905 про накладення штрафу у розмірі 3400,00 грн. на боржника ОСОБА_1 .

Позивач вважаючи, що державним виконавцем протиправно прийнято рішення про накладення на нього штрафу, звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 13 Закону №1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону №1404-VIII, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною встановлено статтею 64-1 Закону №1404-VIII.

Відповідно до зазначеної статті виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення, державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно частини першої статті 75 вказаного Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 31.03.2020 по справі №640/11079/19, накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем.

Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону України "Про виконавче провадження".

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Отже, державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання судового рішення боржником, а підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин. Тобто, державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення.

Поважними в розумінні Закону України "Про виконавче провадження" можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення, боржником та які не залежали від його власного волевиявлення (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Аналогічна позиція висловлена постановою Верховного Суду від 07.03.2018 року у справі №127/3770/17.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови став акт державного виконавця, складений у зв`язку із тим, що 03.03.2020 року від стягувача ОСОБА_2 надійшло клопотання про проведення перевірки виконання боржником ОСОБА_1 рішення в частині «обрати способом участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 спілкування з дитиною з метою забезпечення навиків до сімейних цінностей проведення двічі на рік відпустки разом з батьком за відсутності матері: взимку протягом одного тижня, влітку протягом двох тижнів кожного року при умові згоди матері на виїзд для проведення відпустки за межі України або при спільному виїзді батьків для проведення відпустки» та вжиття заходів, передбачених ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» щодо останньої.

Суд відзначає, що приписи Закону України "Про виконавче провадження" не передбачають такої підстави складення акту державним виконавцем, як надходження клопотання про проведення перевірки виконання рішення боржником.

Відповідачем до справи не надано належних та допустимих, достатніх та достовірних в розумінні приписів ст. ст. 73-76 КАСУ доказів того, що акт державного виконавця від 24.03.2020 року складений за результатами здійснення перевірки виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, або у час та місці побачення, визначених державним виконавцем, а також перевірки наявності чи відсутності причин невиконання судового рішення, конкретні дії чи бездіяльність позивача направлені на невиконання судового рішення та у чому вони полягають, через що суд погоджується з доводами позивача про відсутність підстав для прийняття оскаржуваної постанови.

Беручи до уваги обов`язок державного виконавця щодо здійснення перевірки виконання боржником рішення суду, а також причин поважності його невиконання, суд доходить висновку, що відповідач при прийнятті спірної постанови про накладення штрафу неправомірно не врахував приписи чинного законодавства в цій частині. За таких підстав, постанова Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про накладення штрафу ВП№56298905 від 24.03.2020 на ОСОБА_1 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Стосовно інших посилань учасників справи, то суд критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про те, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваної постанови про накладення штрафу, у зв`язку з чим позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, 246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (майдан Свободи, 5, Держпром, 6 під`їзд, 10 поверх, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Скасувати Постанову від 24.03.2020 р. про накладення штрафу, винесену головним державним виконавцем Шевченківського відділу ДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області Бакшеєвим С.М. у виконавчому провадженні № 56298905.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (61022, м.Харків, майдан Свободи, буд.5, Держпром, 6 під`їзд, 10 поверх, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 840, 80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, з урахуванням п.3 розділу VІ Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повне рішення складено 09.06.2020 року.

Суддя Бадюков Ю.В.