Справа № 380/2594/20
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/2594/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 червня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коморного О.І. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) Донецько - Луганського регіональне управління Державної прикордонної служби України та стягнення коштів.

Обставини справи.
До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) Донецько - Луганського регіональне управління Державної прикордонної служби України в частині виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення у 2016 році, передбачену п. 1 ст. 10-1 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справах осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій»;

- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина 2382) Донецько - Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 , недоплачену грошову допомогу на оздоровлення за 2016 рік у сумі 4796,55 грн (чотири тисячі сімсот дев`яносто шість грн 55 коп);

- визначити протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині виплати ОСОБА_1 підйомної допомоги у 2016 році, передбачену п. 3 ст. 9-1 Закону № 2011-ХІІ Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби , внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справах осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій»;

- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , недоплачену підйомну допомогу за 2016 рік у сумі 4899,57 грн (чотири тисячі вісімсот дев`яносто дев`ять грн 57 коп);

- визначити протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення у 2017 році, передбачену п. 1 ст. 10-1 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби , внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справах осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій»;

- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , недоплачену грошову допомогу на оздоровлення за 2017 рік у сумі 4938,68 грн (чотири тисячі дев`ятсот тридцять вісім грн 68 коп ).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що наказом Голови Державної прикордонної служби України від 15 листопада 2019 року № 1173-ОС позивача звільнено з військової служби в запас у зв`язку із закінченням строку контракту та наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) від 22.11.2019 № 328-ОС, виключено із списків особового складу, усіх видів забезпечення Мостиського прикордонного загону із зазначенням, що остаточною датою закінчення проходження військової служби вважати 23 листопада 2019 року. Вказує, що за період проходження військової служби ІНФОРМАЦІЯ_3 (в/ч НОМЕР_1 ) та ІНФОРМАЦІЯ_4 (в/ч НОМЕР_2 ) протиправно не здійснювали виплати одноразових видів грошового забезпечення в повному обсязі. Вказує, що 17.09.2015 по 17.07.2016 позивач проходив службу у Краматорському прикордонному загоні Східного регіонального управління Державної прикордонної служби ( НОМЕР_3 прикордонний загін, військова частина НОМЕР_1 ) та з особистої картки грошового забезпечення ф10 № 81 за 2016 рік видно, що до складу місячного грошового забезпечення з якого здійснено обчислення грошової допомоги на оздоровлення відповідачем № 2 у квітні 2016 року протиправно не було включено щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 4796,55 грн. Відповідно до витягу з послужного списку (додається до позову) з 17.07.2016 року по 23.11.2019 року, позивач проходив службу у Мостиському прикордонному загоні Західного регіонального управління Державної прикордонної служби ( НОМЕР_4 прикордонний загін, військова частина НОМЕР_2 ). Також зазначає, що із архівної відомості №1 грошового забезпечення за 2016 рік видно, що у листопаді 2016 року, здійснено обчислення та виплату підйомної допомоги, проте відповідачем 1 у листопаді 2016 року протиправно не включено до підйомної допомоги щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі - 4899,57 грн. Також зазначає, що згідно архівної відомості №2 грошового забезпечення за 2017 рік, у серпні 2017 року було здійснено обчислення та виплата грошової допомоги на оздоровлення, проте відповідачем №1 до обчислення грошової допомоги на оздоровлення протиправно не включено щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі - 4938,68 грн. Вважає, що не включення відповідачем №1 та відповідачем № 2 до розрахунку підйомної допомоги та до розрахунку грошової допомоги на оздоровлення щомісячної додаткової грошової винагороди є протиправним, оскільки відповідачами застосовувалася Інструкція № 73, а не вимоги Закону № 2011-ХІІ, що призвело до виплати коштів у меншому розмірі. Разом з тим вказує, що із внесенням змін до постанови Уряду №889 та застосуванням у Держприкордонслужбі з 01.01.2016 нової інструкції (Наказ МВС №73), втратили актуальність твердження щодо тимчасового характеру винагороди і залежності її від настання спеціальних обставин, нефіксованого розміру та не щомісячної виплати. Отже стверджує, що при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає саме Закон № 2011-ХІІ, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам зазначеного Закону.

Ухвалою суду від 07.04.2020 відкрито провадження у справі.

Представник відповідача 1, Мостиського прикордонного загону (військова частина 1494) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, проти позову заперечив, подав відзив на позовну заяву в якому зокрема зазначено, що відповідач діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (чинною на момент спірних правовідносин) визначено: Установити, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Вказує, що додатком 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Управління державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та інших розвідувальних органів» встановлено вичерпний перелік додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Держприкордонслужби України. Також зазначає, що Наказом АДПСУ від 20.05.2008 № 425 "Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України", зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 червня 2008 року за № 537/15228, чинним на момент спірних правовідносин, визначено: грошове забезпечення - це гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Наголошує, що ні постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», ні наказом АДПСУ від 20.05.2008 № 425 "Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України" не визначено такого виду грошового забезпечення як додаткова грошова винагорода. Вказує, що Постановою № 889 від 22.09.2010 року Кабінет Міністрів України встановив щомісячну додаткову грошову винагороду (далі - винагорода) для окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій. На час установлення винагорода мала виплачуватися військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займали посади плаваючого та льотного складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби та льотного складу внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ (пункт 1 постанови КМУ № 889 від 22.09.2010 року). Відповідно до п. 2 цієї постанови граничні розміри, порядок та умови виплати винагороди, передбачені пунктом 1, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення. В подальшому, постановою КМУ № 704 від 16.09.2015 року, яка набрала чинності з 01.01.2016 року, розширено перелік категорій військовослужбовців та інших осіб, яким відповідно до пункту і цієї постанови встановлювалася винагорода. Проте, вказаною постановою до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 зміни не вносилися. Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» та з метою впорядкування виплати щомісячної грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України наказом Міністерства внутрішніх справ № 73 від 02.02.2016, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 за № 217/28347, затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі - Інструкція № 73 від 02.02.2016). Таким чином, вищезазначена інструкція прийнята відповідно до п. 2 постанови КМУ № 889 від 22.09.2010 та відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Також зазначає, що у судовій практиці на яку посилається позивач, досліджувалося питання обчислення пенсії в разі звільнення, причому позивачі отримували грошову винагороду протягом 24 місяців перед звільненням, в них досліджувалося питання проходження служби в Збройних Силах України, а позивач проходив службу в Державній прикордонній службі України, відповідно порядок проходження служби і порядок виплати грошового забезпечення також відрізняються. Окремо звертає увагу, що позивач не оскаржував жодний наказ на підставі якого йому виплачувалася матеріальна допомога на оздоровлення під час її отримання.

04.05.2020 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому зокрема зазначив про пріоритетність законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку та розміру гарантій особам, які проходять військову службу. При цьому, звертає увагу, що частиною четвертою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом не віднесено до його компетенції та може бути змінений лише законодавцем.

13.05.2020 представник відповідача 2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина 2382) Донецько - Луганського регіональне управління Державної прикордонної служби України, проти позову заперечив, подав відзив на позовну заяву в якому зокрема зазначено, що відповідно до Закону України від 02.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, належать лише щомісячні основні види грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення). Виходячи з вищевикладеного щомісячна додаткова грошова винагорода не входить до складу грошового забезпечення з якого розраховується розмір пенсії що додатково підтверджує, що дана винагорода не включається в склад місячного грошового забезпечення військовослужбовців. Таким чином враховуючи, що відповідна винагорода не входить до складу місячного грошового забезпечення, з якого здійснюється розрахунок одноразова грошова допомога на оздоровлення, а також пряму норму якою передбачено не включення зазначеної винагороди до складу грошового забезпечення з якого здійснюється розрахунки одноразових виплат, що вказано в пункті 8 Інструкції про розміри і порядок щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби України затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 02.02.2016 року №73 зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 за №217/28347, слід стверджувати, що Краматорським прикордонним загоном вірно нарахована та виплачена позивачу одноразова грошова допомога на оздоровлення.

20.05.2020 позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому вказав аналогічні обставини на які вже покликався та просить суд задовольнити позовні вимоги.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

встановив:
Наказом Голови Державної прикордонної служби України від 15 листопада 2019 року № 1173-ОС полковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас у зв`язку із закінченням строку контракту (а.с.11).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) від 22.11.2019 № 328-ОС, ОСОБА_1 виключено із списків особового складу, усіх видів забезпечення Мостиського прикордонного загону із зазначенням, що остаточною датою закінчення проходження військової служби вважати 23 листопада 2019 року (а.с.19).

Відповідно до витягу з послужного списку (додається до позову) з 17.09.2015 по 17.07.2016, проходив службу у Краматорському прикордонному загоні Східного регіонального управління Державної прикордонної служби ( НОМЕР_3 прикордонний загін, військова частина НОМЕР_1 ) та з 17.07.2016 по 23.11.2019 проходив службу у Мостиському прикордонному загоні Західного регіонального управління Державної прикордонної служби ( НОМЕР_4 прикордонний загін, військова частина НОМЕР_2 ) (а.с.18).

Згідно особистої картки грошового забезпечення ф10 № 81 за 2016 рік, до складу місячного грошового забезпечення з якого здійснено обчислення грошової допомоги на оздоровлення відповідачем № 2 у квітні 2016 року не включено щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 4796,55 грн.

Згідно архівної відомості №1 грошового забезпечення за 2016 рік, у листопаді 2016 року, здійснено обчислення та виплату підйомної допомоги, проте відповідачем №1 у листопаді 2016 року не включено до підйомної допомоги щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі - 4899,57 грн.

Згідно архівної відомості №2 грошового забезпечення за 2017 рік, у серпні 2017 року здійснено обчислення та виплата грошової допомоги на оздоровлення, проте відповідачем №1 до обчислення грошової допомоги на оздоровлення не включено щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі - 4938,68 грн.

Позивач не погоджуючись з діями відповідачів, щодо не включення до розрахунку допомоги на оздоровлення та зменшення розміру виплати додаткових видів грошового забезпечення, звернувся до суду за захистом свої прав та інтересів з даною позовною заявою.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

У відповідності до вимог ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 25 Закону України Про Державну прикордонну службу України від 03.04.2003 №661-IV, в редакції чинній на час звільнення позивача із служби, встановлено, що держава забезпечує соціальний захист особового складу Державної прикордонної служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших актів законодавства. Пенсійне забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби України здійснюється у порядку та у розмірах, встановлених Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Військовослужбовці Державної прикордонної служби України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, цього Закону, інших актів законодавства (ч.3 ст.25).

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-XII, в редакції чинній на час звільнення позивача із служби, (далі - Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону №2011-XII військовослужбовцям виплачуються грошова допомога на оздоровлення та державна допомога сім`ям з дітьми в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України.

Відповідно до пункту 1 ст. 10і Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 3 статті 9і Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується:

1) підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця (ч. 3 ст. 9 Закону №2011-XII).

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду, зокрема, військовослужбовцям Державної прикордонної служби (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.02.2016 №73 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин, втратив чинність з 09.11.2018), затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, (далі - Інструкція №73) відповідно до п.2 якої виплата винагороди здійснюється в таких розмірах й таким військовослужбовцям: 1) до 100 відсотків місячного грошового забезпечення: військовослужбовцям, які займають посади в загонах морської охорони та їх структурних підрозділах; військовослужбовцям, які займають посади льотного складу в авіаційних частинах Держприкордонслужби; 2) військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 1 цього пункту) - до 60 відсотків місячного грошового забезпечення.

Згідно з п. 5 Інструкції №73 виплата винагороди здійснюється з того дня, з якого військовослужбовці стали до виконання обов`язків за посадами (але не раніше дня видання наказу про призначення), і до дня їх звільнення від виконання обов`язків за посадами включно (у тому числі й у разі тимчасового виконання обов`язків за посадами, до яких вони допущені наказами відповідних начальників (командирів)).

Відповідно до п. 6 Інструкції №73 винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби; начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників.

Відповідно до п. 8 Інструкції №73 винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат.

Нормативний підхід до розуміння положень постанови №889 в системному зв`язку із правилами Інструкції дають підстави стверджувати, що винагорода, встановлена постановою №889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога. Ця винагорода має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовцям, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати; вона (винагорода) виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Ця винагорода має окремий, особливий і разовий характер виплати, оскільки виплачується тільки тим категоріям військовослужбовців, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати.

Винагорода виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Аналогічний підхід застосування означених норм права висловлений Верховним Судом України у постановах від 15.10.2013 у справі № 21-368а13, та від 04.11.2014 у справі № 21-473а14, від 03.03.2015 у справі № 21-32а15 та від 19.05.2015 у справі № 21-466а15.

Також, аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 01.03.2018 у справі № 761/17387/17, від 19.06.2018 у справі № 825/1138/17, 03.04.2019 у справі № 808/2189/16., 23.01.2020 у справі 820/330/18 та у справі №817/1196/17 від 14 травня 2020 року.

Таким чином, враховуючи положення Інструкції №73 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин), суд дійшов висновку, що щомісячна додаткова грошова винагорода військовослужбовцям Державної прикордонної служби України не включається до складу місячного грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення грошової допомоги на оздоровлення та підйомної допомоги.

З огляду на зазначене, вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідачів в частині виплати йому допомоги на оздоровлення у 2016 та 2017 роках, передбаченої п. 1 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, а також підйомної допомоги у 2016 році, передбаченої п. 3 ст. 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 та стягнення недоплачених сум допомоги на оздоровлення та підйомної допомоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом на підставі досліджених доказів встановлено, що відповідні положення відповідачами дотримані повністю. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 5 Закону України Про судовий збір та ст. 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 241-246, 250, 255 КАС України, суд
ухвалив:
1. У задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) Донецько - Луганського регіональне управління Державної прикордонної служби України та стягнення коштів - відмовити повністю.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 09.06.2020.

Суддя Коморний О.І.