Справа № 640/14190/19
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2020-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2020 року м. Київ № 640/14190/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - ГУ ПФУ в м. Києві, відповідач), в якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо виплати йому індексації з 01 вересня 2014 року з порушенням базового місяця нарахування, а також ненарахування та невиплати йому індексації пенсії з 01 травня 2016 року по даний час;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити йому індексацію пенсії з 01 вересня 2014 року по 31 грудня 2017 року з розрахунку базового місяця - листопад 2010 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити йому індексацію пенсії з 01 січня 2018 року з розрахунку базового місяця січень -2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем при виплаті індексації пенсії з вересня 2014 року по квітень 2016 року за обрахунок було взято базовий місяць - вересень 2014 року. Натомість, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації пенсій особам, які набули право на її призначення, здійснюється починаючи з місяця, в якому їх призначено. А оскільки, позивач отримує пенсію з 23 грудня 2010 року, відповідно базовим місяцем для обрахунку індексації його пенсії з часу її призначення є листопад 2010 року. Також, як зазначає позивач, з травня 2016 року по даний час індексація пенсії позивача не проводиться взагалі. Також, на переконання позивача, з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, з 01.01.2018 змінені розміри грошового забезпечення, в зв`язку з чим змінився (збільшився) розмір його пенсії, втім, індексацію пенсії з 01.01.2018 також не проведено.

Позивач вважає дії відповідача щодо виплати йому індексації з 01 вересня 2014 року з порушенням базового місяця нарахування, а також щодо ненарахування та невиплати йому індексації пенсії з 01 травня 2016 року по даний час протиправними, а відновлення своїх порушених прав, свобод та інтересів поновленими лише шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому індексацію пенсії з 01 вересня 2014 року по 31 грудня 2017 року з розрахунку базового місяця - листопад 2010 року, а також нарахувати та виплатити йому індексацію пенсії з 01 січня 2018 року з розрахунку базового місяця січень -2018 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.08.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Вказаною ухвалою відповідачу надано термін протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі для надання відзиву на позовну заяву, який подається до суду разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просив позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 01.09.2014 по 29.01.2019 залишити без розгляду, а також відмовити в задоволенні решти позовних вимог. Зокрема, відповідач відзначив, що відповідно до чинного законодавства України позивачу проводилась індексація пенсії. Станом на 01.12.2017 виплачувалась доплата до розміру пенсії зафіксованої індексації в сумі 22,78 грн. Також, відповідач зазначив, що з 01.01.2018 позивачу проведено перерахунок пенсії на підставі постанов Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Оскільки після перерахунку сума пенсії з урахуванням суми підвищення більша за суму пенсії з урахуванням доплати до розміру пенсії зафіксованої індексації до перерахунку, виплату зафіксованої індексації припинено. Відповідно підстав для проведення індексації пенсії позивача в 2018 та 2019 роках не було.

До суду від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача на позовну заяву, якою позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд їх повністю задовольнити. Зокрема, позивач зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Крім того, правова позиція щодо строків перерахунку пенсії не проведеного з вини пенсійних органів та застосування зазначених норм матеріального права викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2019 (справа № 522/2738/17) відповідно якої, згідно ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ перерахунок пенсії повинен бути проведений без обмеження строком.

На виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.04.2020 про витребування доказів, відповідачем надіслано до суду копію пенсійної справи ОСОБА_1 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.05.2020 відмовлено у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви в частині позовних вимог без розгляду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві, отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ. Вислуга повних років на військовій службі становить 25 років, розмір пенсії - 65% грошового забезпечення.

Позивач, вважаючи що базовим місяцем для обрахунку індексації його пенсії з часу її призначення є листопад 2010 року, а не вересень 2014 року, а також те, що з травня 2016 року індексація його пенсії взагалі не проводиться, 21.03.2019 звернувся до відповідача з заявою про нарахування та виплату йому індексації пенсії з 01.09.2014 по 31.12.2017 з розрахунку базового місяця листопад 2010 року, про нарахування та виплату йому індексації з 01.01.2018 з розрахунку базового місяця січень 2018 року та надання помісячного розрахунку його індексації з 01.09.2014 по даний час із зазначенням базового місяця обрахунку індексації.

У відповідь на вказане звернення позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві своїм листом від 23.04.2019 № 86340/02 повідомило заявника, що індексація його пенсії як непрацюючому пенсіонеру проводиться на підставі поданої ним до органу Пенсійного фонду України заяви у відповідності до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078. Також відповідач зазначив, що в зв`язку з поетапним з 2018 року підвищенням пенсій військовим, згідно якого починаючи з 01.01.2018 військовим пенсіонерам було виплачено 50% суми підвищення пенсії, з 01.01.2019 по 31.12.2019 виплачується 75% від суми підвищення та з 01.01.2020 буде виплачуватися 100%, підстав для проведення індексації пенсії у 2018 та 2019 роках немає.

Не погодившись з зазначеною позицією відповідача, позивач повторно 06.05.2019 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про надання помісячного розрахунку індексації його пенсії з 01.09.2014 по даний час із зазначенням базового місяця обрахунку індексації.

У відповідь на вказане звернення позивача, відповідач своїм листом від 23.05.2019 № 109951/02/В-7477 повідомив заявника, що індексація його пенсії як непрацюючому пенсіонеру проводиться на підставі поданої ним до органу Пенсійного фонду України заяви, зокрема, станом на 01.12.2017 виплачувалась доплата до розміру пенсії зафіксованої індексації в сумі 22,78 грн. Також відповідач зазначив, що в квітні 2018 року позивачу з 01.01.2018 проведено перерахунок пенсії на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». Оскільки після перерахунку сума пенсії з урахуванням суми підвищення більша за суму пенсії з урахуванням доплати до розміру пенсії зафіксованої індексації до перерахунку, виплату зафіксованої індексації з 01.01.2018 припинено.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ), «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ (далі - Закон № 1282-ХІІ), Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 10 Закону № 2262-ХІІ органи Пенсійного фонду України з 01.01.2007 виконують функції з призначення і виплати пенсій особам, зазначеним у статті 12 цього Закону.

Право осіб, яким призначено пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, на підвищення пенсії у зв`язку з індексацією грошових доходів населення передбачено у ст. 64 Закону № 2262-ХІІ.

Призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей пенсії підвищуються відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Відповідно до статті 1 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання; поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

За приписами ч. 1 ст. 2 Закону № 1282-ХІІ пенсії віднесені до об`єктів індексації грошових доходів населення. У частині шостій зазначеної статті визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об`єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 3 вказаного Закону передбачено, що індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Відповідно до статті 4 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Таким чином, проаналізувавши зазначені норми, суд дійшов висновку, що обчислення індексу споживчих цін відбувається у наступному місяці, що слідує за місяцем, у якому величина індексу таких цін перевищила поріг індексації в розмірі 101 відсотка. Тобто, обчислення індексації здійснюється, у разі перевищення порогу індексації в розмірі 101 відсотка.

Натомість, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VІІ, який набрав чинності з 01.01.2016, внесені зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», а саме: індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Тобто, з 01.01.2016 обчислення індексації здійснюється у разі перевищення порогу індексації в розмірі 103 відсотка.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» були внесені зміни, зокрема, доповнено статтю 5 частиною 6 такого змісту: «Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік».

Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII набрав чинності з 01.01.2015.

Таким чином, з 01.01.2015 статтею 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно до статті 6 вказаного Закону у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні зміни були внесені постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 № 77 до п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення».

Водночас, пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 № 80-VIII встановлено, що Кабінетом Міністрів України затверджується особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на 2015 рік, а норми і положення, зокрема, Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Застосування Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» є доречним у межах спірних відносин з огляду на дію загальноправового принципу дії норми права у часі, що дозволяє подальше застосування постанови Уряду.

Отже, враховуючи Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», індексація повинна бути проведена у відповідності до положень Порядку № 1078.

Суд звертає увагу на те, що наведені норми є чинними та не скасовані в установленому законом порядку, а вимоги п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» не визнані неконституційними.

Кабінетом Міністрів України, на виконання «Прикінцевих положень» Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», було прийнято постанову від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», якою затверджено зміни до Порядку № 1078, які підлягали застосуванню, починаючи з 01.12.2015 року.

Пункт 6 Порядку № 1078 доповнено абзацом, який передбачає, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Слід зазначити, що у зв`язку з набранням 11.10.2017 чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII частина шоста статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» мала наступну редакцію: «Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік».

Підсумовуючи викладене у сукупності, суд зазначає, що з 01.01.2015 проведення індексації наростаючим підсумком та виплата фактично нарахованих сум проводиться виключно у межах бюджетних асигнувань, встановлених Кабінетом Міністрів України.

У той же час, відповідно до п. 3 вищезгаданого Порядку № 1078 (у редакції, що діяв у період, заявлений для індексації), до об`єктів індексації, визначених у пункті 2, не відносились, зокрема, соціальні виплати, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму (пенсії, обчислені з урахуванням абзацу першого частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; додаткова пенсія, підвищення, компенсаційні виплати, надбавки та інші доплати до пенсії, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму).

Відповідно до абз. 3 п. 4 Порядку № 1078 у межах прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, індексуються пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат), щомісячне довічне грошове утримання, що виплачуються замість пенсії, щомісячна грошова сума, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим), щомісячна страхова виплата особам, які перебували на утриманні потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Суд зазначає, що індексація пенсії позивача є складовою загальної суми пенсійної виплати.

За приписами абз. 5 п. 4 Порядку № 1078 частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Абзацом першим п. 5 Порядку № 1078 встановлено, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться.

Між тим, у рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011 Конституційний Суд України вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Водночас, Верховний Суд України у постанові від 17.02.2016 по справі № 21-5368а15 дійшов висновку про те, що відповідно до статей 3, 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції споживчих цін, що перевищив поріг 101 відсоток, може бути застосованим для індексації пенсії тільки у місяці, що настає після опублікування індексу споживчих цін за попередній місяць, що слідує за базовим, але у зв`язку з тим, що вказаний місяць, коли може бути застосована індексація, збігається із щоквартальним підвищенням пенсії, відповідно до приписів абзацу першого пункту 5 Порядку індексація у базовому місяці не проводиться.

З вищевказаного з`ясовується, що пенсія, яку отримує позивач, є об`єктом індексації, яка має перераховуватись щомісячно, за місяцем, у разі якщо індекс споживчих цін перевищив встановлений поріг індексації до 01.01.2016 в розмірі 101 відсоток, а з 01.01.2016 в розмірі 103 відсотка, у частині, що дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Натомість, з матеріалів справи, зокрема, з даних індексу інфляції по Україні за 2014, 2015, 2016, 2017 та 2018 роки, встановлюється наступне.

Згідно вказаних офіційних даних, у січні 2014 року індекс споживчих цін склав - 100,2 відсотка, у лютому 2014 року - 100,6 відсотка, у березні 2014 року - 102,2 відсотка, у квітні 2014 року - 103,8 відсотка, у травні 2014 року - 103,8 відсотка, у червні 2014 року - 101 відсоток, у липні 2014 року - 100,4 відсотка, у серпні 2014 року - 100,8 відсотка, у вересні 2014 року - 102,9 відсотка, у жовтні 2014 року - 102,4 відсотка, у листопаді 2014 року - 101,9 відсотка, у грудні 2014 року - 103,0 відсотка.

Тобто, у 2014 у березні, квітні, травні, вересні, жовтні, листопаді та грудні індекс споживчих цін перевищив поріг індексації в розмірі 101 відсоток.

У 2015 році відсоток індексу інфляції становив: у січні - 103,1, у лютому - 105,3, у березні - 110,8, у квітні - 114,0, у травні - 102,2, у червні - 100,4, у липні - 99,0, у серпні - 99,2, у вересні - 102,3, у жовтні - 98,7, у листопаді - 102,0, у грудні - 100,7.

Тобто, у 2015 році у січні, лютому, березні, квітні, травні, вересні та листопаді індекс споживчих цін перевищив поріг індексації в розмірі 101 відсоток.

Позаяк, суд звертає увагу на те, що з 01.01.2016 обчислення індексації цін здійснюється у разі перевищення порогу індексації в розмірі 103 відсотка.

Так, у 2016 році відсоток індексу інфляції становив: у січні - 100,9, у лютому - 99,6, у березні - 101,0, у квітні - 103,5, у травні - 100,1, у червні - 99,8, у липні - 99,9, у серпні - 99,7, у вересні - 101,8, у жовтні - 102,8, у листопаді - 101,8, у грудні - 100,9.

Тобто, у 2016 році лише у квітні індекс споживчих цін перевищив поріг індексації в розмірі 103 відсотка, що становило 103,5.

За 2017 рік індекс споживчих цін у відсотках складав, зокрема, у січні - 101,1, у лютому - 101,0, у березні - 101,8, у квітні - 100,9, у травні - 101,3, у червні - 101,6, у липні - 100,2, у серпні - 99,9, у вересні - 102,0, у жовтні - 101,2, у листопаді - 100,9, у грудні - 101,0.

З наведеного з`ясовується, що за період 2017 року індекс споживчих цін не перевищував поріг індексації в розмірі 103 відсотка.

За 2018 рік індекс споживчих цін у відсотках складав, зокрема, у січні - 101,5, у лютому - 100,9, у березні - 101,1, у квітні - 100,8, у травні - 100,0, у червні - 100,0, у липні - 99,3, у серпні - 100,0, у вересні - 101,9, у жовтні - 101,7, у листопаді - 101,4, у грудні - 100,8.

Таким же чином, з наведеного з`ясовується, що за період 2018 року індекс споживчих цін не перевищував поріг індексації в розмірі 103 відсотка.

Враховуючи викладене, суд звертає увагу на те, що з урахуванням наведених норм, індексація пенсії має перераховуватись щомісячно, за місяцем, у разі коли індекс споживчих цін перевищив встановлений поріг індексації до 01.01.2016 в розмірі 101 відсоток, а з 01.01.2016 в розмірі 103 відсотка, у частині, що дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Водночас, суд наголошує, що позивачем не надано жодних, у розумінні статті 73 КАС України, доказів того, що управління Пенсійного фонду України, не здійснило індексацію його пенсії за періоди, коли індекс споживчих цін перевищував законодавчо встановлений рівень і не виплатило відповідні суми збільшення.

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі поданої позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві заяви, останньому як непрацюючому пенсіонеру згідно із Законом № 2262-ХІІ та Порядком № 1078 проводилася індексація пенсії, зокрема, станом на 01.12.2017 виплачувалась доплата до розміру пенсії зафіксованої індексації в сумі 22,78 грн.

Крім того, в квітні 2018 року позивачу з 01.01.2018 проведено перерахунок пенсії на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». Оскільки після перерахунку сума пенсії з урахуванням суми підвищення більша за суму пенсії з урахуванням доплати до розміру пенсії зафіксованої індексації до перерахунку, виплату зафіксованої індексації з 01.01.2018 припинено. Відповідно підстав для проведення індексації пенсії позивача в 2018 та 2019 роках немає.

У підсумку, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки, фінансування вказаних витрат здійснюється в межах відповідного бюджету, а під час розгляду справи не встановлено порушення вказаних правил відповідачем відносно позивача, враховуючи те, що заявлений позивачем спосіб проведення індексації не передбачений законодавством України.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч. 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих позивачем доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки ОСОБА_1 , відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, звільнений від сплати судового збору, питання щодо його розподілу не вирішувалось.

Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 241-246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя В.П. Шулежко