Справа № 824/184/20-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 р. м. Чернівці справа № 824/184/20-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Левицький В.К., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (у письмовому провадженні) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління ДФС у Чернівецькій області, в якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф - 36-56 від 08.01.2019 р. Головного управління державної фіскальної служби у Чернівецькій області на суму 6452,82 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що ним помилково подано річний звіт за 2017 р. про нарахований єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Оскільки, він відноситься до категорії осіб звільнених від сплати за себе єдиного внеску, а заяв про добровільну участь у сплаті ЄСВ до контролюючих органів не подавав, відповідачем необґрунтовано не взято до уваги у контексті принципів належного урядування статус пенсіонера та відсутність декларацій, крім помилково наданих.

Позивач зауважував, що за наявної недоїмки відповідач не врахував всіх обставин щодо спірних відносин і не здійснив відповідні коригування, що має вплив на майновий інтерес позивача. Крім того, позивач зазначав, що помилкове подання позивачем річного звіту за 2017 р. не може слугувати підставою для нарахування єдиного соціального внеску, оскільки заяв про добровільну сплату ЄСВ та договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування не укладався, жодних дій щодо коригування відповідачем відомостей з єдиного внеску не вчинялись.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) сторін.

Цією ж ухвалою витребувано у відповідача та Першого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області додаткові докази по справі.

Головне управління ДПС у Чернівецькій області (далі - відповідач) подало до суду відзив на адміністративний позов, в якому просило у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі, оскільки на підставі самостійно поданого звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного соціального внеску за формою № Д-5 за 2017 р. від 25.01.2018 р. сформовано оскаржувана вимогу, відтак оскаржувана вимога прийнята на підставі чинного законодавства, у зв`язку із самостійно визначної бази нарахування єдиного внеску та несплатою позивачем єдиного соціального внеску. Відповідач при прийнятті оскаржуваної вимоги щодо недоїмки діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 07.05.2020 р. клопотання відповідача про заміну сторони задоволено. Замінено відповідача по справі Головне управління ДФС у Чернівецькій області (вулиця Героїв Майдану, 200-А, місто Чернівці, ) на його правонаступника - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вулиця Героїв Майдану, 200-А, місто Чернівці, ).

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 09.06.2020 р. визнано поважними причини пропуску позивачем строки звернення до суду та поновлено такий строк

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про державну реєстрація фізичної особи-підприємця, серії НОМЕР_3, ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрована 29.06.1993 р. як фізична особа-підприємець (а.с. 4, 5, 6).

Згідно Ідентифікаційних даних (дані АІС "Податковий блок) позивач взята на облік як платник податків 29.06.2016 р. за № 2053.

Основним видом діяльності позивача є: код КВЕД 22.21 Виробництво плит, листів, труб і профілів із пластмас; код КВЕД 25.21 виробництво радіаторів і котлів центрального опалення; код КВЕД 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; код КВЕД 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи; код КВЕД 46.13 Діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами; код КВЕД 46.15 Діяльність посередників у торгівлі меблями, господарськими товарами, залізними та іншими металевими виробами; код КВЕД 46.18 Діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами; код КВЕД 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; код КВЕД 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; код КВЕД 46.74 Оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткуванням і приладдям до нього (основний); код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; код КВЕД 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; код КВЕД 47.52 Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах; код КВЕД 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами; код КВЕД 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет; код КВЕД 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами (а.с. 65-69).

Згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого Пенсійним фондом України 24.07.2008 р., терміном дії довічно, ОСОБА_1 призначено пенсію за віком (а.с. 8).

25.01.2018 р. позивач подав до відповідача звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 р. за формою № Д-5 та таблицю № 2, в якому визначив до сплати єдиний внесок у розмірі 8448,00 грн. Вказаний звіт зареєстровано за № 20154 від 25.01.2018 р. (а.с. 20-21).

13.08.2018 р. позивачем подав до відповідача заяву, в якій просив провести перевірку та визнати звіт додаток 5, як помилково поданий, оскільки немає можливості подати уточнюючий звіт, так як не передбачено за затвердженою діючою формою. В обґрунтування заяви позивач вказував, що є пенсіонером за віком та звільнений від сплати за себе єдиного соціального внеску. У заяві позивач також зазначав, що 25.01.2018 р. помилково подано Звіт про суми нарахованого догоду застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (додаток 5) за 2017 р., оскільки не приймає добровільну участь у загальнообов`язковому державному страхуванні та допустила помилку при здачі річної звітності (а.с. 20-21).

Дослідженням інтегрованої картки платника (позивача) за період з 31.12.2016 р. по 31.12.2019 р. встановлено, що станом на 31.12.2017 р. у позивача обліковувалась переплата єдиного внеску у розмірі 1995,18 грн. 09.02.2018 р. позивачем самостійно нараховано до сплати єдиний внесок у сумі 8448,00 грн. У зв`язку з наявною переплатою, сума недоїмки станом на 09.2.2018 р., 31.12.2018 р. та 31.12.2019 р. становить 6452,82 грн (а.с. 89, 90, 91).

З матеріалів справи видно, що 08.01.2019 р. Головне управління ДПС у Чернівецькій області, у відповідності до вимог ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, сформовано вимогу № Ф - 36-56 про сплату боргу (недоїмки), якою повідомлено позивача, що станом на 28.02.2018 р. заборгованість зі сплати єдиного внеску становить 6452,82 грн, в т.ч. недоїмка - у сумі 6452,82 грн (а.с. 73).

Як зазначив позивач, про існування оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) єдиного внеску від № Ф - 36-56 від 08.01.2019 р. він дізнався після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, яке відкрите Першим відділом ДВС м. Чернівці.

Оскільки, не отримував від ГУ ДПС у Чернівецькій області оскаржувану вимогу про сплату боргу (недоїмки), то відповідно не знав про її існування та був позбавлений права оскаржити її у встановленому законодавстві порядку.

Під час розгляду справи по суті відповідач не надав до суду належні та допустимі докази вручення позивачу оскаржуваної вимоги рекомендованим поштовим відправленням з відміткою про вручення. Наданий відповідачем список згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів № 353 відділення Укрпошти № 13 та фіскальний чек від 14.06.2019 р., на думку суду, не є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами вручення позивачу оскаржуваної вимоги (а.с. 74, 107, 108).

В ході розгляду справи по суті відповідач подав до суду службову записку в якій вказував, що оригінал вимоги та докази вручення платнику оскаржуваної вимоги направлені заявою від 29.09.2019 р. до Першого відділу ДВС м. Чернівці для примусового виконання стягнення ЄСВ (а.с. 110).

Водночас, відповідач не заперечував щодо поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду з вказаним позовом.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що 24.09.2019 р. відповідач направив на адресу Першого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області заяву про прийняття до примусового виконання оскаржуваної вимоги № Ф - 36-56 від 08.01.2019 р. (а.с. 73, 106).

На підставі вказаної заяви, 07.10.2019 р. Першим відділом державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60355341 з примусового виконання оскаржуваної вимоги № Ф - 36-56 від 08.01.2019 р. (а.с. 44).

Перший відділ державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області не надав до суду докази надіслання (вручення) рекомендованим поштовим відправленням з відміткою про вручення позивачу постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.10.2019 р. ВП № 60208814 з примусового виконання вимоги № Ф - 36-56 від 08.01.2019 р.

Згідно інформації Першого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області від 02.06.2020 р. надісланої на адресу суду, постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.10.2019 р. ВП № 60208814 з примусового виконання вимоги ГУ ДПС у Чернівецькій області направлено позивачу (боржнику) простим листом (а.с. 151).

За наведених обставин, судом визнано поважними причини пропуску позивачем строки звернення до суду та поновлено такий строк.

Вважаючи вимогу про сплату боргу (недоїмки) протиправною, 21.02.2020 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

За ч. 2 ст. 19 Конституцією України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на звернення до суду захист передбачає можливість отримати захист порушеного права, обумовлене тим, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. "Порушене право", за захистом якого особа може звертатися до суду, за змістом рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. № 18-рп/2004 має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес": - правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним".

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - ЄСВ), умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку регулюються Законом України від 08.07.2010 р. № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464-VI, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Інструкцією, що визначає процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом № 2464-VI, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів є Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 р. № 449 (далі - Інструкція № 499).

Судом встановлено, що позивач зареєстрований 29.06.1993 р. як фізична особа-підприємець та взята на облік як платник податків 29.06.2016 р. за № 2053 (а.с 6).

Згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого Пенсійним фондом України 24.07.2008 р., терміном дії довічно, ОСОБА_1 призначено пенсію за віком (а.с. 8). Вказана обставина не заперечувалася відповідачем.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 1 Закону №2464-VI недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Законом № 2464-VI (стаття 25) передбачено, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. У випадках, зазначених в абзаці дев`ятому цієї частини, орган доходів і зборів також має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки. Вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом. Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Згідно поданої самостійної звітності на суму 8448,00 грн. позивачу нараховано єдиний соціальний внесок.

Відповідно до відомостей облікової картки платника ЄСВ за позивачем обліковано недоїмку зі сплати ЄСВ відповідно до самостійно поданої звітності про суми нарахованого ЄСВ у сумі 6452,82 грн (а.с. 89, 90, 91).

Згідно ч. 2 ст. 11 Закону № 2464-VI із страховими коштами, акумульованими на рахунках органів доходів і зборів, здійснюються, зокрема такі операції:1) перерахування на рахунки Пенсійного фонду фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - недержавних пенсійних фондів відповідно до встановлених законом пропорцій розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; 2) повернення платникам єдиного внеску надміру або помилково сплачених сум; 3) повернення безпідставно стягнених сум єдиного внеску.

За приписами ст. 26 Закону № 2464-VI суми коштів, безпідставно стягнені територіальними органами доходів і зборів з юридичних і фізичних осіб, належать поверненню з рахунків органами доходів і зборів в триденний строк з дня прийняття рішення територіальним органом доходів і зборів або судом про безпідставність їх стягнення з одночасною сплатою нарахованої на ці суми пені, що визначається виходячи з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України.

Судом встановлено, що 25.01.2018 р. позивач помилково подано до відповідача звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 р. в сумі 8448,00 грн. за формою № Д-5. та таблицю № 2. Вказаний звіт зареєстровано за № 20154 від 25.01.2018 р. (а.с. 20-21).

Оскільки, єдиний соціальний внесок у сумі 8448,00 грн є нарахованим, але не стягнутим, то питання про повернення позивачу зазначених коштів не є предметом розгляду у даній справі.

Згідно п. 3 розділу VI Інструкції № 499 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій. У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом десяти робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки. Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів із дня її винесення. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк. Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

За приписами п. 4 розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів.

Судом враховано, що 13.08.2018 р. позивачем до відповідача подана заява про невизнання річного звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 р., позаяк подання звіту є помилковим (хибним). В обґрунтування заяви позивач вказував, що оскільки є пенсіонером за віком, звільнений від сплати за себе єдиного соціального внеску. В заяві позивач також просив провести перевірку та визнати звіт як помилковий. Разом із тим, позивач зазначав, що не приймає добровільну участь у загальнообов`язковому державному страхуванні та допустив помилку при здачі річної звітності. Немає можливості подати уточнюючий звіт, так як не передбачено за затвердженою діючою формою (а.с. 20-21).

Відповідач про результати розгляду заяви позивача від 13.08.2018 р. про помилково подані звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 р. не повідомив позивача. Вказана обставина не заперечується відповідачем.

У відзиві на позов, відповідач стверджує, що у разі самостійного визначення платником бази нарахування єдиного внеску, сплата єдиного внеску здійснюється на загальних підставах, тому вважати звіт недійсним підстав немає.

08.01.2019 р. відповідачем прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф - 36-56, якою повідомлено позивача, що станом на 28.02.2018 р. заборгованість становить у сумі 6452,82 грн. (а.с.73), тобто після звернення позивача із заявою про визнання помилково поданого звіту та проведення перевірки.

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки. Потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Державні органи, що не впроваджують або не дотримуються власних процедур, не повинні мати можливості отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення ЄСПЛ у справі Рисовський проти України, 29979/04, п.71).

Згідно ст. 2 Закону № 2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону №2464 фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їхньої добровільної участі в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Дана норма кореспондує пункту 3 Розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 14.04.2015 р. № 435 (далі - Порядок № 435), згідно якого фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію за віком або соціальну допомогу. Звіт зазначеними особами не подається.

Добровільна участь особи, яка виявила бажання бути платниками єдиного внеску, передбачає собою укладення договору на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд зауважує, що у матеріалах справи відсутні заява та договір про добровільну участь позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідачем не доведено обставини щодо обов`язку сплати ЄСВ з буку позивача. Помилкова подача позивачем звіту за 2017 р., на думку суду, не свідчить про добровільну участь ОСОБА_1 у системі страхування.

Відповідно п. 6 Розділу VI Інструкції № 499 вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо вимога органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки) скасовується чи змінюється судом.

Звернувшись з проханням (заявою) здійснити перевірку та визнати поданий звіт помилковим, позивач очікував відповідного реагування відповідача на внесення змін до облікових записів щодо припинення обов`язку сплати ЄСВ.

Разом з тим, відповідачем не вчинено дій щодо коригування та перевірки відомостей з єдиного внеску, натомість 08.01.2019 р. прийняв оскаржувану вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф - 36-56 (а.с. 73).

Згідно п. 3 розділу VI Інструкції № 449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

У випадку, передбаченому абз. 2 цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Судом встановлено, що звіт подано позивачем 25.01.2018 р., а оскаржувану вимогу прийнято 08.01.2019 р.

Відповідно до ст.15 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 р. № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Як видно із матеріалів справи, жодної перевірки викладених фактів в заяві позивача від 13.08.2018 р. відповідач не вчиняв, не розглянув заяву та не повідомив позивача про наслідки розгляду її заяви. Вказана обставина не заперечувалася відповідачем у відзиві.

Представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначив, що діючими Законами та Порядком № 435 не передбачено подання уточнюючих та коригуючи звітів, повторне подання звіту за один і той же період після граничного терміну його подання, самостійне виправлення помилок зазначених у звіті. Також зазначено, що Законом не передбачено порядок дій контролюючого органу у випадку звернення особи щодо зняття/здійснення коригування помилково вказаних сум у звітах.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Нормами ч. 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 20.03.2018 р. у справі № 805/2195/17 стосовно п. 4 ст. 4 Закону № № 2464-VI зазначено: "аналіз даної норми свідчить про те, що звільнення фізичної особи-підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування від сплати єдиного внеску можливе при наявності двох умов, по-перше, така особа повинна мати статус пенсіонера за віком або інваліда, по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу".

На переконання суду, позивач належить до категорії осіб, які звільняються від сплати єдиного внеску, оскільки згідно пенсійного посвідчення є пенсіонером та отримує пенсію за віком.

Суд зауважує, що відповідачем складено оскаржувану вимогу від 08.01.2019 р. № Ф - 36-56 на виконання повноважень, у порядку і у спосіб, передбачений законом.

Проте, оцінюючи рішення за критеріями згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, варто зазначити, що оскаржувану вимогу прийнято нерозсудливо з огляду на наявне завчасне інформування (до прийняття вимоги) про помилковість наданого звіту, без урахування усіх обставин справи у контексті права позивача, як на виправлення помилки так і на добровільну участь у системі загальнообов`язкового страхування з огляду на статус пенсіонера і платника єдиного податку.

Враховуючи встановлені обставини та досліджені під час розгляду справи докази, суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту порушеного права позивач є визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДФС в Чернівецькій області від 08.01.2019 р. № Ф - 36-56.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи видно, що за подання вказаного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Оскільки, позов задоволено повністю, суд присуджує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 840,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 139, 243, 245, 246 та 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 08.01.2019 р. № Ф - 36-56.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 840,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його складання.

За приписами п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повне найменування учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вулиця Героїв Майдану, 200-А, місто Чернівці, ).

Суддя В.К. Левицький