Справа № 280/536/20
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

26 травня 2020 року (10 год. 51 хв.)Справа № 280/536/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Конишевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Терещенко Д.А.,

представників сторін:

позивача - Сахно О.О.

відповідача -не з`явився

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд.72, )

до Офісу великих платників податків ДПС (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г, )

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

22.01.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (далі - позивач) до Офісу великих платників податків ДПС (далі - відповідач), в якій позивач просить суд: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС від 15.10.2019:

№ форми «В4», яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 4 048 234 грн..;

№ форми «В1», яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на рахунок платника у банку на суму 306 659 грн. та застосовані штрафні санкції в сумі 153 329,50 грн

Крім того, позивач просить суд стягнути на його з бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДПС судовий збір у сумі 21020, 00 грн.

Ухвалою від 27.01.2020 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що відповідачем за результатами планової виїзної перевірки позивача зроблено безпідставний висновок про нереальність операцій між ним і його контрагентами - ТОВ «Рестор» (), ТОВ «ЗПР» (), ТОВ «ТГ «Новація» (), ТОВ «Архінформ-Проект» (), ТОВ «ІБК» (), ТОВ «Спецпром-Технологія» (), що вплинуло на правильність визначення фінансового результату, а саме на його заниження, та заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, що стало причиною для збільшення суми грошового зобов`язання позивача за платежем з податку на додану вартість, нарахування штрафних санкцій. Позивач стверджує, що до перевірки ним надано документи, які підтверджують факт реального здійснення господарських операцій з зазначеними контрагентами. Також позивач посилається на те, що податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податків-покупця від дотримання його контрагентом податкової дисципліни та правильності ведення ним податкового або бухгалтерського обліку. Позивач зазначає, що твердження відповідача про штучний рух товару, відсутність матеріальної бази контрагентів є уявними, взагалі не стосуються предмета перевірки і не можуть слугувати підставою для висновків про порушення позивачем податкового законодавства, оскільки предметом перевірки по господарських операціях, за якими встановлено порушення, не було постачання товару. Позивач звертає увагу, що відповідач дійшов висновку про завищення позивачем податкового кредиту спираючись лише на аналіз своїх електронних баз даних, без дослідження усіх первинних документів по ланцюгу постачання, без проведення зустрічних звірок постачальників по ланцюгу постачання, без проведення виїзних документальних перевірок постачальників по ланцюгу постачання. Також в позові стверджується, що позивачем при укладенні та виконанні угод з ТОВ «Рестор» (), ТОВ «ЗПР» (), ТОВ «ТГ «Новація» (), ТОВ «Архінформ-Проект» (), ТОВ «ІБК» (), ТОВ «Спецпром-Технологія» () були дотримані всі встановлені діючим законодавством умови і за таких обставин немає підстав для встановлення порушення позивачем норм податкового законодавства України при укладанні та виконанні вищезазначених угод. Крім того позивач вважає оскаржувані повідомлення-рішення незаконними і з тієї підстави, що вони винесені на підставі акту перевірки, що складений від імені органу, який не мав на це належних повноважень. Так, акт перевірки складений 17.09.2019 Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби, а відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 682-р повноваження Державної фіскальної служби України передані Державній податковій службі України з 28.08.2019 здійснює Державна податкова служба України.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній у задоволенні позову просить відмовити, з огляду на те, що проведеною перевіркою не підтверджено реальність здійснення господарських операцій за перевіряємий період між позивачем та низкою його контрагентів. Так, відповідачем встановлена неможливість здійснення господарських операцій TOB «РЕСТОР», ТОВ «ЗПР», ТОВ «ТГ «Новація», ТОВ «Архінформ-Проект», ТОВ «ІБК», ТОВ «Спецпром-Технологія» () з виконання технічного обслуговування в адресу ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» у зв`язку з відсутністю у цих підприємств достатньої кількості трудових ресурсів, необхідних для виконання таких робіт.

Позивач скористався своїм правом на відповідь на відзив, в якій з відзивом не погодився з мотивів, аналогічних викладеним у позові.

Протокольною ухвалою суду від 24.02.2020 відкладено підготовче засідання на 23.03.2020.

У зв`язку з тим, що суддя Запорізького окружного адміністративного суду Конишева О.В. перебувала на лікарняному в період з 17.03.2020 по 26.03.2020 включно, підготовче засідання відкладалося на 06.04.2020.

Ухвалою суду від 06.04.2020 за клопотанням позивача відкладено підготовче засідання, продовжено строк підготовчого провадження.

06.05.2020 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду на 26.05.2020.

У судовому засіданні 26.05.2019 справу розглянуто, проголошено вступну і резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

В період з 06.08.2019 по 10.09.2019 Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань достовірності декларування суми від`ємного значення податку на додану вартість за січень, лютий, березень 2019 р. із задекларованою сумою від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

За результатами перевірки17.09.2019 Офісом великих платників податків

Державної фіскальної служби складено акт № 86/28-10-47-06/00191230, за висновками якого перевіркою не підтверджено фактичного здійснення операцій по взаємовідносинам з суб`єктами господарської діяльності - TOB «ТОРГІВЕЛЬНА ГРУПА НОВАЦІЯ» (), TOB «РЕСТОР» (), TOB «СПЕЦПРОМ- ТЕХНОЛОГІЯ» (), TOB «ІНДАСТРІАЛ БІЛДІНГ КОМПАНІ» () , TOB «ЗПР» (), TOB «АРХІНФОРМ ПРОЕКТ» (), в зв`язку з чим позивач не мав права формувати дані податкового обліку на підставі цих операцій. Це порушення призвело до завищення в періоді січень-березень 2019 року суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню (р. 20.2) на 306 659 грн; завищення суми від`ємного значення з ПДВ, що включається до складу податкового кредиту наступного звітного податкового періоду за березень 2019 року на 4 048 234 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем 15.10.2019 винесено податкове повідомлення-рішення № форми «В4», згідно з яким ПАТ "Запоріжсталь" зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 4 048 234 грн, та податкове повідомлення-рішення № форми «В1», згідно з яким ПАТ "Запоріжсталь" зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на рахунок платника у банку на суму 306 659 грн та застосовані штрафні санкції в сумі 153 329,50 грн.

За результатами адміністративного оскарження податкові повідомлення-рішення залишені без змін.

Не погодившись з податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Оцінюючи доводи позивача щодо незаконності оскаржуваних повідомлень-рішень, як винесених на підставі акту перевірки, складеного органом, повноваження якого припинені, а саме Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби, суд вважає їх помилковим з огляду на таке.

Відповідно до частини 7 статті 5 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, щодо яких набрав чинності акт Кабінету Міністрів України про їх припинення, продовжують здійснювати повноваження та функції у визначених сферах компетенції до завершення здійснення заходів з утворення міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, до якого переходять повноваження та функції міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, що припиняється, та можливості забезпечення здійснення ним цих функцій і повноважень, про що видається відповідний акт Кабінету Міністрів України.

Частиною 8 цієї ж статті передбачено, що актом Кабінету Міністрів України про ліквідацію міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади визначається орган виконавчої влади, якому передаються повноваження та функції міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, що ліквідується.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1200 від 18.12.2018 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.

Пунктом 2 зазначеної постанови передбачено, що державна фіскальна служба продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби, Державної митної служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

З огляду на ці норми, оскільки Державна фіскальна служба на момент складання акту перевірки не припинила своє функціонування відповідним рішенням Кабінету Міністрів, доводи позивача в частині відсутності у цього органу відповідних повноважень суд не приймає до уваги.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

У відповідності до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пункт 44.1 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У відповідності до ч.1 ст.3 Господарського кодексу під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно з п.п. 14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Таким чином, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту.

Застосовуючи ці приписи законодавства до обставин справи і оцінюючи первинні документи по спірним господарським операціям, суд встановив наступне.

Як вже зазначалось, відповідач пов`язує порушення позивачем податкового законодавства з здійсненням господарських операцій з TOB «ТОРГІВЕЛЬНА ГРУПА НОВАЦІЯ» (), TOB «РЕСТОР» (), TOB «СПЕЦПРОМ- ТЕХНОЛОГІЯ» (), TOB «ІНДАСТРІАЛ БІЛДІНГ КОМПАНІ» (), TOB «ЗПР» (), TOB «АРХІНФОРМ ПРОЕКТ» ().

Досліджуючи ці операції, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що господарські відносини між позивачем і ТОВ «Торговельна група Новація» виникли на підставі договорів підряду № 20/2018/2728 від 01.10.2018 р., № 20/2018/3007 від 21.10.2018 р., № 20/2018/3649 від 26.12.2018 р., № 20/2018/2878 від 10.10.2018 р., № 20/2018/3055 від 02.11.2018 р., № 20/2018/3038 від 25.10.2018 р., № 20/2019/211 від 31.12.2018 р., № 20/2019/652 від 01.02.2019 р., за яким останній зобов`язався виконати роботи з поточного ремонту основних засобів замовника (поточний ремонт будівлі приймальних бункерів коксу, поточний ремонт шляхопроводу), ремонту та обслуговування обладнання замовника (паллет агломашин, переведення агломашин на спалювання змішаного газу, електрообігрів, теплоізоляція конденсатопроводу, послуги по прибиранню просипу пилу агломераційних машин ПАТ «Запоріжсталь», послуги по прибиранню пилу доменної печі ПАТ «Запоріжсталь», технічне обслуговування шламового каналу для відводу виробничих вод від газоочисток), поточний ремонт енергообладнання (заміна теплової ізоляції повітряпроводів).

На підтвердження виконання робіт між позивачем та ТОВ «Торговельна група Новація»» були складені акти приймання виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в) № 01/11-ДП від 22.11.2018, № 02/12-ДП від 24.12.2018, № 01/11-УЖДТ від 22.11.2018, № 02/12-УЖДТ від 22.12.2018, № 1/01 від 31.01.2019, № 02/11-АЦ від 26.11.2018, № 01/12-АЦ від 04.12.2018, № 02/12-АЦ від 29.12.2018, № 01/01-АЦ від 25.01.2019, № 02/01-АЦ от 31.01.2019, № 01/01-АЦ от 25.01.2019, № 02/01-АЦ от 31.01.2019, № 01/01-АЦ от 25.01.2019, № 02/01-АЦ от 31.01.2019, № 2/02-АЦ от 28.02.2019, № 1/03-ЦГПТЛ от 21.03.2019, № 1/03-АЦ-П от 29.03.2019, № 1/02-ЦВС от 28.02.2019.

Зазначені акти додані до матеріалів справи, вони містять посилання на зміст виконаних робіт і їх вартість. За актами виконавцем складені податкові накладні: № 2 від 31.01.19, № 3 від 25.01.19, № 1 від 25.01.19, № 41 від 29.12.18, № 40 від 24.12.18, № 39 від 22.12.18, № 38 від 04.12.18, № 36 від 26.11.18, № 34 від 22.11.18, № 33 від 22.11.18, № 5 від 28.02.2019, № 6 від 28.02.2019, № 7 від 21.03.2019, № 8 від 29.03.2019, які зареєстровані у ЄРПН. Вартість виконаних робіт сплачена платіжними дорученнями № 80299 від 28.12.2018, № 80273 від 28.12.2018, № 84247 від 17.01.2019, № 88066 від 28.01.2019, № 88065 від 28.01.2019, № 90414 від 31.01.2019, № 90413 від 31.01.2019, № 98621 від 28.02.2019, № 98569 від 28.02.2019, № 104954 від 15.03.2019, № 104953 від 15.03.2019, № 104955 від 15.03.2019, № 121708 від 26.04.2019, № 122940 від 03.05.2019, № 133964 від 31.05.2019, № 134070 від 31.05.2019.

Суд встановив, що господарські відносини між позивачем і ТОВ «Рестор» виникли на підставі договору підряду № 20/2018/2930 від 08.10.2018, предметом якого є виконання робіт з технічного обслуговування обладнання замовника (послуги по прибиранню просипу пилу агломераційних машин ПАТ «Запоріжсталь» № 1-6 (інв. № 10520167, 10500472, 10500473, 10500474, 10500475, 10500476)

На підтвердження виконання робіт, між позивачем та ТОВ «Рестор» були складені акти здачі-прийняття виконаних робіт № 03/11 від 26.11.2018, № 02/11 від 14.11.2018, № 04/11 від 26.11.2018, № 05/12 від 14.12.2018, № 01/01 від 15.01.2019, № 03/02 від 22.02.2019. Акти відповідають вимогам договору підряду № 20/2018/2930 від 08.10.2018, містять посилання на зміст виконаних робіт і їх вартість. На підставі актів підрядник склав і надав позивачу податкові накладні № 2 від 22.02.19, № 6 від 15.01.19, № 23 від 14.12.18, № 48 від 26.11.18, № 47 від 26.11.18, № 28 від 14.11.18. Оплата за актами здійснювалась позивачем платіжними дорученнями № 84252 від 17.01.2019, № 84927 від 18.01.2019, № 88064 від 28.01.2019, № 142768 від 21.06.2019, № 173847 від 21.08.2019, № 176576 від 28.08.2019.

Суд встановив, що господарські відносини між позивачем і ТОВ «Спецпром-Технологія»» ґрунтувались на кількох договорах, укладених протягом 2018 року, а саме: № 20/2018/675 від 01.03.2018, № 20/2018/822 від 01.03.2018, № 20/2018/821 від 01.03.2018, № 20/2018/666 від 01.03.2018 та № 20/2018/678 від 01.03.2018, відповідно до умов яких підрядником зобов`язався виконати роботи з технічного ремонту енергетичного обладнання (ГОМП, газопроводи доменного, коксового, змішаного та природного газів газового цеху ПАТ «Запоріжсталь»), технічного обслуговування енергетичного обладнання ЦВС замовника, роботи з технічного ремонту газоочисток мартенівських пічей (очистка газоходу від плавильного пилу) газового цеху ПАТ «Запоріжсталь», з ремонту змінного обладнання (заміна каркасів та рукавів ФРИР 4500, ФРИР6000, ФРИР6600) агломераційних машин № 1-6 ПАТ «Запоріжсталь»).

Факт приймання-передачі робіт за зазначеними договорами підтверджується наступними актами здачі-прийняття виконаних робіт (КБ-2в): № 14 від 25.01.2019, № 16 від 25.01.2019, № 15 від 25.01.2019, № 17 від 25.01.2019, № 18 від 25.01.2019, № 19 від 25.01.2019, № 21 від 25.01.2019, № 20 від 25.01.2019, № 22 від 25.01.2019, № 3 від 25.01.2019, № 23 від 25.01.2019, № 24 від 25.01.2019, № 25 від 25.01.2019, № 28 від 25.01.2019, № 26 від 25.01.2019, № 27 від 25.01.2019, № 1 від 25.01.2019, № 13 від 25.01.2019, № 2 від 25.01.2019, № 5 від 23.01.2019, № 6 від 23.01.2019, № 7 від 23.01.2019, № 4 від 22.01.2019.

В актах наведений зміст виконаних робіт і їх вартість, на їх підставі складені податкові накладні № 21 від 25.01.19, № 23 від 25.01.19, № 22 від 25.01.19, № 24 від 25.01.19, № 25 від 25.01.19, № 26 від 25.01.19, № 28 від 25.01.19, № 27 від 25.01.19, № 29 від 25.01.19, № 30 від 25.01.19, № 32 від 25.01.19, № 33 від 25.01.19, № 34 від 25.01.19, № 37 від 25.01.19, № 35 від 25.01.19, № 36 від 25.01.19, № 38 від 25.01.19, № 39 від 25.01.19, № 42 від 25.01.19, № 40 від 23.01.19, № 41 від 23.01.19, № 44 від 23.01.19, № 43 від 22.01.19, які зареєстровані у ЄРПН. Виконані роботи частково оплачені платіжними дорученнями № 105241 від 15.03.2019, № 107445 від 21.03.2019, № 107443 від 21.03.2019, № 107417 від 21.03.2019, № 107432 від 21.03.2019, № 107422 від 21.03.2019, № 107429 від 21.03.2019, № 107439 від 21.03.2019, № 110536 від 29.03.2019, № 111243 від 29.03.2019, № 111235 від 29.03.2019, № 110557 від 29.03.2019, № 110830 від 29.03.2019, № 111237 від 29.03.2019, № 110831 від 29.03.2019, № 110556 від 29.03.2019, № 110542 від 29.03.2019, № 110826 від 29.03.2019, № 111241 від 29.03.2019, № 111240 від 29.03.2019, № 110817 від 29.03.2019, № 110535 від 29.03.2019.

Матеріалами справи підтверджується, що в 2019 році позивач мав господарські відносини з ТОВ «Індастріал Білдінг Компані», які виникли на підставі договорів підряду на виконання проектних, будівельно-монтажних, пусконалагоджувальних робіт № 20/2019/640 від 12.02.2019 р., № 20/2019/252 від 16.01.2019 р., № 20/2019/638 від 01.02.2019 р., відповідно до умов яких підрядником виконувались роботи з реконструкції санітарно-побутових приміщень в будівлі АБК копрового цеху (2-3 поверх), санітарно-побутових приміщень в будівлі АБК доменного цеху (2-4 поверх), санітарно-побутових приміщень в будівлі АБК (2 поверх) обтискного цеху ПАТ «Запоріжсталь».

На підтвердження виконання підрядних робіт до перевірки і до суду надано акти приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) № 82-03-287 від 29.03.2019, № 82-03-290 від 27.03.2019, № 82-01-268 від 28.02.2019, № 82-01-281 від 28.02.2019, № 82-02-288 від 28.02.2019, № 82-01-274 від 28.02.2019, № 82-01-269 від 28.02.2019, № 82-01-270 від 28.02.2019, № 82-01-271 від 28.02.2019, № 82-02-285 від 28.02.2019, № 82-02-284 від 28.02.2019, № 82-02-259 від 28.02.2019, № 82-01-266 від 28.02.2019, № 82-01-265 від 28.02.2019, № 82-02-286 від 28.02.2019, № 82-01-267 від 28.02.2019.

За результатами виконання договорів підряду ТОВ «Індастріал Білдінг Компані» видало позивачу податкові накладні № 29 від 29.03.19, № 28 від 27.03.19, № 12 від 28.02.19, № 16 від 28.02.19, , № 20 від 28.02.19, № 15 від 28.02.19, № 22 від 28.02.19, № 13 від 28.02.19, № 14 від 28.02.19, № 18 від 28.02.19, № 17 від 28.02.19, № 8 від 28.02.19, № 10 від 28.02.19, № 9 від 28.02.19, № 19 від 28.02.19, № 11 від 28.02.19, які зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Часткова оплата за отримані роботи (послуги) підтверджується платіжними дорученнями № 105251 від 15.03.2019, № 105246 від 15.03.2019, № 105250 від 15.03.2019, № 105249 від 15.03.2019, № 105252 від 15.03.2019, № 105248 від 15.03.2019, № 105247 від 15.03.2019, № 105245 від 15.03.2019, № 107153 від 21.03.2019, № 107152 від 21.03.2019, № 107151 від 21.03.2019, № 111042 від 29.03.2019, № 111043 від 29.03.2019, № 111044 від 29.03.2019, № 117821 від 17.04.2019, № 117820 від 17.04.2019, № 119691 від 23.04.2019, № 127286 від 16.05.2019, № 127699 від 17.05.2019, № 127705 від 17.05.2019.

По взаємовідносинам між позивачем з ТОВ «ЗПР» суд встановив наступне. В 2018 році між сторонами укладено декілька договорів підряду на виконання на проектних, будівельно-монтажних, пусконалагоджувальних робіт, а саме: № 20/2018/1915 від 03.07.2018; № 20/2018/1012 від 12.04.2018; № 20/2018/2169 від 02.08.2018; № 20/2018/1070 від 17.04.2018; № 20/2018/508 від 26.02.2018; № 20/2018/510 від 26.02.2018. За умовами цих договорів підряднику доручено виконати роботи з реконструкції санітарно-побутових приміщень в будівлі АБК копрового цеху (2-3 поверх), санітарно-побутових приміщень в будівлі АБК газового цеху, санітарно-побутових приміщень в будівлі АБК (2 поверх) обтискного цеху ПАТ «Запоріжсталь», реконструкція будівлі газорятувальної станції ГРС, система пилоподавлення на рудному дворі, реконструкція санітарно-побутових приміщень в будівлі АБК ОХПЖ (3-й поверх) ЦХП-1.

На підтвердження виконання підрядних робіт до матеріалів справи надано акти приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) № 82-04-188к від 30.04.2018, № 82-04-189к від 30.04.2018, № 82-04-191к від 30.04.2018, № 82-05-196к від 31.05.2018, № 82-05-190к від 31.05.2018, № 82-05-195к від 31.05.2018, № 82-05-194к від 31.05.2018, № 82-05-192к від 31.05.2018, № 82-05-193/1к від 31.05.2018, № 82-05-197к від 31.05.2018, № 82-05-193к від 31.05.2018, № 82-07-205 від 29.06.2018, № 82-07-199 від 29.06.2018, № 82-07-198к від 29.06.2018, № 82-07-204к від 29.06.2018, № 82-07-203к від 29.06.2018, № 82-07-202к від 29.06.2018, № 82-07-201к від 29.06.2018, № 82-07-200к від 29.06.2018, № 82-07-216к від 26.07.2018, № 82-07-215 від 31.07.2018, № 82-07-214к від 31.07.2018, № 82-07-217к від 31.07.2018, № 82-07-218к від 31.07.2018, № 82-07-206к від 31.07.2018, № 82-07-210к від 31.07.2018, № 82-07-211к від 31.07.2018, № 82-07-212к від 31.07.2018, № 82-07-213к від 31.07.2018, № 82-07-208/к від 31.07.2018, № 82-07-207к від 31.07.2018, № 82-07-209к від 31.07.2018, № 82-09-224К від 28.09.2018, № 82-08-221К від 28.09.2018, № 82-08-222 від 28.09.2018, № 82-09-223К від 28.09.2018, № 82-10-225 від 31.10.2018, № 82-10-229 від 31.10.2018, № 82-10-227 від 31.10.2018, № 82-10-228 від 31.10.2018, № 82-10-230 від 31.10.2018, № 82-10-226К від 31.10.2018, № 82-11-237 від 30.11.2018, № 82-11-235 від 30.11.2018, № 82-11-231 від 30.11.2018, № 82-11-241 від 30.11.2018, № 82-11-238 від 30.11.2018, № 82-11-234 від 30.11.2018, № 82-11-236 від 30.11.2018, № 82-11-233 від 30.11.2018, № 82-11-232 від 30.11.2018, № 82-12-243 від 21.12.2018, № 82-12-242 від 21.12.2018, № 82-12-256 від 21.12.2018, № 82-12-257 від 21.12.2018, № 82-12-252 від 21.12.2018, № 82-12-254 від 21.12.2018, № 82-12-258 від 21.12.2018, № 82-11-239 від 21.12.2018, № 82-12-253 від 21.12.2018, № 82-12-260 від 21.12.2018, № 82-12-255 від 21.12.2018, № 82-11-240 від 21.12.2018, № 82-12-244 від 31.12.2018, № 82-12-247 від 31.12.2018, № 82-12-261 від 31.12.2018, № 82-12-263 від 31.12.2018, № 82-12-249 від 31.12.2018, № 82-12-248 від 31.12.2018, № 82-12-262 від 31.12.2018, № 82-12-245 від 31.12.2018, № 82-12-251 від 31.12.2018, № 82-12-250 від 31.12.2018, що оформлюються по завершенню робіт.

За результатами виконання договорів підряду ТОВ «ЗПР» видало позивачу податкові накладні № 70 від 31.12.2018, № 83 від 31.12.2018, № 84 від 31.12.2018, № 87 від 31.12.2018, № 85 від 31.12.2018, № 86 від 31.12.2018, № 90 від 31.12.2018, № 89 від 31.12.2018, № 88 від 31.12.2018, № 91 від 31.12.2018, № 67 від 21.12.2018, № 68 від 21.12.2018, № 69 від 21.12.2018, № 71 від 21.12.2018, № 72 від 21.12.2018, № 74 від 21.12.2018, № 73 від 21.12.2018, № 75 від 21.12.2018, № 79 від 21.12.2018, № 80 від 21.12.2018, № 81 від 21.12.2018, № 82 від 21.12.2018, № 61 від 30.11.2018, № 58 від 30.11.2018, № 59 від 30.11.2018, № 60 від 30.11.2018, № 62 від 30.11.2018, № 63 від 30.11.2018, № 64 від 30.11.2018, № 65 від 30.11.2018, № 66 від 30.11.2018, № 52 від 31.10.2018, № 56 від 31.10.2018, № 54 від 31.10.2018, № 53 від 31.10.2018, № 55 від 31.10.2018, № 57 від 31.10.2018, № 50 від 28.09.2018, № 48 від 28.09.2018, № 51 від 28.09.2018, № 49 від 28.09.2018, № 40 від 31.07.2018, № 36 від 31.07.2018, № 34 від 31.07.2018, № 33 від 31.07.2018, № 37 від 31.07.2018, № 35 від 31.07.2018, № 38 від 31.07.2018, № 39 від 31.07.2018, № 41 від 31.07.2018, № 43 від 31.07.2018, № 42 від 31.07.2018, № 44 від 31.07.2018, № 32 від 26.07.2018, № 24 від 29.06.2018, № 25 від 29.06.2018, № 27 від 29.06.2018, № 26 від 29.06.2018, № 28 від 29.06.2018, № 29 від 29.06.2018, № 30 від 29.06.2018, № 31 від 29.06.2018, № 17 від 31.05.2018, № 23 від 31.05.2018, № 16 від 31.05.2018, № 20 від 31.05.2018, № 18 від 31.05.2018, № 22 від 31.05.2018, № 19 від 31.05.2018, № 21 від 31.05.2018, № 12 від 30.04.2018, № 13 від 30.04.2018, № 14 від 30.04.2018, які зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Повна оплата за отримані роботи (послуги) підтверджується платіжними дорученнями № 333202 від 22.05.2018, № 333160 від 22.05.2018, № 333203 від 22.05.2018, № 336865 від 13.06.2018, № 336866 від 13.06.2018, № 337326 від 21.06.2018, № 336316 від 21.06.2018, № 336317 від 21.06.2018, № 340187 від 16.07.2018, № 340186 від 16.07.2018, № 340246 від 19.07.2018, № 340256 від 19.07.2018, № 340253 від 19.07.2018, № 343094 від 15.08.2018, № 343093 від 15.08.2018, № 343095 від 15.08.2018, № 343588 від 16.08.2018, № 342496 від 16.08.2018, № 343587 від 21.08.2018, № 343586 від 21.08.2018, № 343590 від 21.08.2018, № 343585 від 21.08.2018, № 55572 від 12.10.2018, № 55593 від 12.10.2018, № 55595 від 12.10.2018, № 65650 від 14.11.2018, № 65648 від 14.11.2018, № 65642 від 14.11.2018, № 65647 від 14.11.2018, № 67366 від 20.11.2018, № 67327 від 20.11.2018, № 67328 від 20.11.2018, № 67325 від 20.11.2018, № 75658 від 14.12.2018, № 76164 від 14.12.2018, № 75655 від 14.12.2018, № 75656 від 14.12.2018, № 76160 від 14.12.2018, № 76163 від 14.12.2018, № 76149 від 14.12.2018, № 76158 від 14.12.2018, № 77376 від 20.12.2018, № 83445 від 15.01.2019, № 83852 від 16.01.2019, № 83938 від 16.01.2019, № 83937 від 16.01.2019, № 83939 від 16.01.2019, № 83830 від 16.01.2019, № 83936 від 16.01.2019, № 84266 від 17.01.2019, № 84918 від 18.01.2019, № 84923 від 18.01.2019, № 86363 від 25.01.2019, № 95938 від 22.02.2019, № 96680 від 25.02.2019, № 98037 від 28.02.2019, № 98046 від 28.02.2019, № 130232 від 27.05.2019, № 130231 від 27.05.2019, № 130233 від 27.05.2019, № 130225 від 27.05.2019, № 130220 від 27.05.2019.

Щодо господарських відносин між позивачем і ТОВ «Архінформ Проект», суд встановив наявність укладеного 13.06.2018 між сторонами договору №20/2018/1689 на виконання робіт з капітального ремонту будівлі ЦХП-1 (ливнева каналізація) ПАТ «Запоріжсталь» (інв. №10100181).

Факт виконання підрядних робіт підтверджується актами здачі-прийняття виконаних робіт № 94-01-02 від 31.01.2019, № 94-01-03 від 31.01.2019, № 94-01-01 від 31.01.2019.

На підставі зазначених актів ТОВ «Архінформ Проект» видало позивачу податкові накладні № 7 від 31.01.2019, № 8 від 31.01.2019, № 10 від 31.01.2019, які зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Часткова оплата за отримані роботи (послуги) підтверджується платіжними дорученнями № 107476 від 21.03.2019, № 107475 від 21.03.2019, № 107474 від 21.03.2019.

Дослідивши зазначені вище первинні документи, якими опосередковано господарські взаємовідносини між позивачем і TOB «ТОРГІВЕЛЬНА ГРУПА НОВАЦІЯ», TOB «РЕСТОР», TOB «СПЕЦПРОМ- ТЕХНОЛОГІЯ», TOB «ІНДАСТРІАЛ БІЛДІНГ КОМПАНІ», TOB «ЗПР», TOB «АРХІНФОРМ ПРОЕКТ», суд дійшов висновку, що вони є належними. З їх аналізу, зокрема, вбачається, що укладені позивачем із зазначеними вище підприємствами договори відповідають вимогам чинного законодавства України, є економічно виправданими, ці документи підтверджують факт виконання господарських зобов`язань сторін. Наявність вищенаведених первинних документів в їх сукупності свідчить про рух активів позивача у процесі здійснення господарських операцій, тобто про те, що мали місце реальні зміни майнового стану платника податків, які є обов`язковою ознакою господарської операції. При цьому відповідачем не надано жодного доказу на невідповідність первинних документів приписам законодавства України.

З відзиву на позов вбачається, що відповідач ставить під сумнів реальність зазначених вище господарських операцій переважно з тієї підстави, що контрагенти позивача не мали достатніх трудових ресурсів для виконання договорів підряду, укладених між позивачем і контрагентами. Цього висновку відповідач дійшов з аналізу податкової інформації (звітів ЄСВ) щодо кількості працюючих на TOB «Торгівельна група Новація» , TOB «Рестор», TOB «Спецпром-технологія», TOB «Індастріал Білдінг Компані», TOB «ЗПР», TOB «Архінформ-Проект» у періоди виконання договорів підряду, укладених з позивачем. Водночас, при проведенні перевірки відповідачем досліджувались відомості заявок на оформлення перепусток співробітникам підрядників, звітів про входи-виходи цих осіб. Ці відомості свідчать про те, що позивач оформлював пропуски особам за заявками контрагентами; кількість цих осіб перевищує зазначену в звітах з єдиного соціального внеску; ці особи проходили до об`єктів виконання підрядних робіт. З огляду на зазначені обставини суд вважає, що висновок про відсутність трудових ресурсів, зроблений відповідачем лише виходячи з податкової звітності, є хибним, оскільки не враховує, що працівники могли бути залучені контрагентами позивача для виконання робіт на об`єктах позивача за договорами субпідряду, цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу) тощо. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18 вересня 2019 року по справі №826/5910/17. Отже, доводи відповідача щодо нереальності господарських операцій позивача з вказаними контрагентами, які за твердженням відповідача, не могли виконати умови договорів через недостатність трудових та матеріально - технічних можливостей є лише припущеннями та жодними доказами не підтвердженні.

Також, слід зазначити, що законодавством не пред`являються вимоги до суб`єктів підприємництва стосовно кількості працівників у штаті підприємства, наявності тих чи інших основних фондів, зокрема, складських приміщень, транспортних засобів, тощо, для здійснення господарської діяльності, отже на його правосуб`єктність та статус платника податків це жодним чином не впливає. Проте, податковий орган має довести, що відсутність таких ресурсів унеможливила в кожному конкретному випадку реальне виконання правочину. Таких доказів суду не надано.

Оцінюючи позицію відповідача щодо наявності податкової інформації з комп`ютерних автоматизованих інформаційних систем, яка свідчить про невідповідність придбаного та реалізованого товару контрагентів позивача, обрив ланцюга постачання товару, суд зазначає, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача, а також податкова інформація, надана іншим контролюючими органами, носить виключно інформативний характер та сформована без дослідження первинних документів податкового обліку, а отже не є належним доказом в розумінні процесуального закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган.

З огляду на діюче податкове законодавство про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу. Посилання ж відповідача на інформацію, яка містить в базі даних контролюючого органу, або схеми , якими обґрунтовується обрив ланцюга, не може вважатись належним доказом нереальності господарської операції між позивачем та його контрагентами.

Також суд зауважує, що контрагенти позивача, реальність відносин з якими поставлено під сумнів відповідачем, перебували на час здійснення господарських операцій на податковому обліку. Податковий кодекс України не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб`єктом господарювання. Контрагенти позивача є самостійними, незалежними та непов`язаними між собою суб`єктами господарювання, за діяльність яких та можливі їх порушення позивач відповідальності не несе.

Порушення контрагентом правил здійснення податкової дисципліни та господарської діяльності ( несплата податків та зборів у необхідному розмірі тощо) на які посилається відповідач, заперечуючи проти позову, не може бути підставою для позбавлення платника (позивача у справі) права на отримання податкової вигоди за умови відсутності доказів недобросовісності такого платника. Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про узгодженість дій позивача з контрагентами з метою незаконного отримання податкової вигоди або його обізнаності з такими діями контрагента.

Не можуть бути прийняті судом, в якості належних доказів нереальності господарських операцій, аргументи відповідача про наявність кримінальних проваджень щодо службових осіб ТОВ «Архінформ-Проект», оскільки сам факт наявності кримінального провадження, без ухвалення судових рішень, якими б було встановлено певні обставини, не може свідчити про фіктивну діяльність цього підприємства. При цьому суд враховує висновок Верховного суду , викладений у постанові 15.05.2018 у справі № 822/2348/16), за яким наявність кримінального провадження, що перебуває у правоохоронних органів, що здійснюють його розслідування за фактом фіктивного підприємства може мати юридично-правове значення, але не виключно, у випадку наявності вироку суду в кримінальному провадженні, ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, як такі, що є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відсутність в матеріалах справи таких судових рішень унеможливлює прийняття доводів скаржника щодо ненадання судами належної оцінки наявності кримінального розслідування.

Отже, суд дійшов висновку, що належні первинні документи, якими врегульвані відносини між позивачем і його контрагентами, економічна виправданість цих відносин, зміни у майновому стані учасників правочину в результаті його виконання, а також відсутність доказів безтоварності операцій підтверджують реальність господарських операцій позивача з TOB «Торгівельна група Новація» , TOB «Рестор», TOB «Спецпром-технологія», TOB «Індастріал Білдінг Компані», TOB «ЗПР», TOB «Архінформ-Проект». З огляду на це, позивач правомірно використав дані по цих операціях при обчисленні податку на додану вартість, що спростовує висновки акту перевірки, який став підставою для винесення оскаржуваних повідомлень-рішень.

За таких обставин, позов про визнання протиправними та скасувати податкових повідомлень-рішень підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250,255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд.72, ) до Офісу великих платників податків ДПС (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г, ) - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Офісу великих платників податків ДПС № від 15.10.2019

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Офісу великих платників податків ДПС № від 15.10.2019.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд.72, ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 21020,00 грн. (двадцять одну тисячу двадцять гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДПС (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до абзацу 1 пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 05.06.2020.

Суддя О.В. Конишева