Справа № 465/3447/18
Суддя: Ванівський Ю. М.
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

01.06.2020 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого-судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Школьніковій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Максим Андрія Михайловича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої вимоги позивач мотивує тим, 11.05.2018 року головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Гарасимом Ігорем Ярославовичем за результатами перевірки вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті : «Будівництво дамби та ставків по вул. Нова в с. Малечковичі Пустомитівського району Львівської області » складено Акт № 230/18-ПЗ, який датований 02.05.2018 року.

11.05.2018 року головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Гарасимом Ігорем Ярославовичем складено протокол про адміністративне правопорушення № 230/18-пз, який датований 02.05.2018 року.

01.06.2018 року головний інспектор будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Максим Андрій Михайлович, розглянувши протокол по справі про адміністративне правопорушення від 02.05.2018 року, склав постанову по справі про адміністративне правопорушення № 60/21/18-ф/пз, якою визнав ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Позивач вважає, що при розгляді зазначеної справи допущено порушення норм КУпАП, неповноту, не враховано усі обставини, що мають важливе значення для справи, а тому зазначена постанова підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відсутність на земельній ділянці площею 0,3205 га, кадастровий номер: :02:001:1164, що знаходиться за адресою: с. Малечковичі, Пустомитівського району, Львівської області будь-яких об`єктів будівництва та/або проведення підготовчих та/або будівельних робіт.

26.04.2018 р. представниками Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, за участю представників Солонківської сільської ради та представника позивача Бочуляка Ю.І. було проведено обстеження земельної ділянки, належної позивачу на праві власності, площею 0,3205 га, кадастровий номер: :02:001:1164, що знаходиться за адресою: с. Малечковичі Пустомитівського району Львівської області.

За результатами обстеження земельної ділянки не було виявлено жодних об`єктів нерухомого майна та/або об`єктів будівництва. Також на момент здійснення перевірки не було виявлено жодних підготовчих та/або будівельних робіт.

Зазначене підтверджується, зокрема, листом Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 18.05.2018 року № 983, який було отримано у відповідь на адвокатський запит від 27.04.2018 року, та долучено до матеріалів перевірки клопотанням від 01.06.2018 року № 30.

Також зазначене підтверджується фотофіксацією земельної ділянки, яка здійснювалась представником Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області 27.04.2018 року під час виїзду на місце.

Крім того, позивач наголошує на тому, що ставок не є об`єктом будівництва.

Щодо дамби як об`єкту будівництва, що законодавець виділяє два види дамб :

1) дамби - як об`єкти нерухомості - це ті, які створені в процесі будівництва з будівельних матеріалів (цемент, пісок, бетон та ін.) та їх переміщення в інше місце може призвести до надзвичайних ситуацій техногенного і природного характеру.

2) земляні дамби - які не є об`єктом нерухомого майна, оскільки вони створюються без залучення будівельних матеріалів та їх переміщення в інше місце не може призвести до надзвичайних ситуацій техногенного і природного характеру.

Таким чином, розташований на належній ОСОБА_1 земельній ділянці земляний (грунтовий) насип не підпадає під визначення інженерної споруди (дамби), оскільки не є будівельною системою, що утворена в результаті здійснення будівельних робіт із використанням будівельних матеріалів. Вказаний земляний (грунтовий) насип не є об`єктом нерухомого майна, а також об`єктом будівництва.

Крім того, застосування Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області законодавства, яке не було чинним на момент ймовірного вчинення правопорушення.

Позивач звертає увагу суду на те, що Акт № 230/18-ПЗ та протокол № 230/18-пз, які були підставою винесення оскаржуваної постанови складені поза межами строків для проведення перевірки.

Як вбачається із Акту № 230/18-ПЗ строк проведення заходу державного нагляду (контролю) визначений з 19.04.2018 року до 02.05.2018 року, однак, сам протокол був складений лише 11.05.2018 року.

З огляду на наведене, підписання акту 11.05.2018 року свідчить про порушення строків складання акту, що саме по собі є підставою для визнання постанови протиправною.

Наведені у сукупності обставини повністю виключають склад адміністративного правопорушення в діях позивача

Відповідно до ч. 9 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» суб`єкт господарювання має право звернутися до суду щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю.

На підставі вищевикладеного та у зв`язку із наявними порушеннями при проведенні перевірки, а також встановлення недостовірних даних позивач просить скасувати постанову ДАБІ.

28 липня 2018 року на адресу суду поступив відзив на позовну заяву від представника ДАБІ, який мотивований тим, що Департамент державної архітектурно будівельної інспекції у Львівській області не є належним відповідачем, оскільки він є територіальним органом без статусу юридичної особи публічного права, утворений як структурний підрозділ апарату Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Крім того, відповідач вказує на те, що позивач 2015 по 2016 рік вів будівельні роботи з будівництва двох ставків і дамби. Будівельні роботи розпочаті без затвердження проектної документації.

Посилання позивача на те, що документів не потрібно отримувати також не заслуговує на увагу, оскільки в силу вимог ст. 4 Закону №3038-17, об`єктами будівництва є будинок, будівля, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об`єкти інженерно - транспортної інфраструктури.

Крім того, позивач замовив у Проектно-виробничого підприємства «Водопроект» проектну документацію на будівництво ставків і дамби, яка була розроблена, що свідчить про те, що позивач би мав отримати експертизу по проекту.

Відповідач також зазначає той факт, що він використовував вірні норм законодавства у сфері містобудівної діяльності при встановленні правопорушення вчиненого позивачем.

На підставі вищевикладеного представник відповідача просить відмовити повністю в задоволенні позову.

05 березня 2019 року на адресу суду поступила відповідь на відзив, яка мотивована тим, що ставок не є об`єктом будівництва в силу того, що такий не являється відокремленою будівлею або спорудою, відтак роботи з облаштування ставка не є будівельними, оскільки не пов`язані з будівництвом нових будівель та споруд або реконструкцією, реставрацією чи капітальним ремонтом вже існуючих об`єктів будівництва.

Безпідставним та таким, що не заслуговує на увагу суду є посилання представника Відповідача 1 у відзиві на позов на норми Закону України «Про архітектурну діяльність», оскільки такий визначає правові та організаційні засади здійснення архітектурної діяльності і спрямований на формування сприятливого життєвого середовища, досягнення естетичної виразності, економічної доцільності і надійності будинків, споруд та їх комплексів.

Крім того, позивач звертає увагу на той факт, що створення ставків (штучних водойм) не регулюються нормами будівельного законодавства, що виключає притягнення до відповідальності та застосування штрафних санкцій за порушення вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил під час будівництва.

Оскільки наявний на земельній ділянці ОСОБА_1 земляний (ґрунтовий насип) не створений в процесі будівництва з будівельних матеріалів (цементу, піску, бетону тощо) такий не може вважатися об`єктом нерухомого майна, а відтак об`єктом будівництва.

На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити.

30.09.2019 року ухвалою Франківського районного суду м. Львова прийнято справу до свого провадження та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні представник позивача не з`явився, однак подав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задоволити.

В судовому засіданні представник відповідачів не з`явився, однак подав на адресу суду клопотання про розгляд справи без їхньої участі, в задоволенні позову просив відмовити посвністю.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання про розгляд справи за наявних у матеріалах справи доказів без участі сторін.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Згідно з частиною третьою статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом частини першої статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до положень ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» під державним архітектурно-будівельним контролем необхідно розуміти сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553 затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, який визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт (далі - Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю №553).

Відповідно до п.п.2 п.11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю №553 посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом.

Судом встановлено, що 01.06.2018 року головний інспектор будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Максим Андрій Михайлович, розглянувши протокол по справі про адміністративне правопорушення від 02.05.2018 року, склав постанову по справі про адміністративне правопорушення № 60/21/18-ф/пз, якою визнав ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

У вищевказаній постанові вказано про те, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0, 3205 га на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер - 36955009 від 29.04.2015 р. кадастровий номер :02:001:1164 по АДРЕСА_1 цільове призначення - для ведення особистого сільського господарства.

В ст.72 КАС України вказано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

В ч.1 ст.77 КАС України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до аб. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» об`єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

Відповідно до Правил визначення вартості будівництва ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 (затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 550 від 21.11.2013 р.) об`єктом будівництва є кожна відокремлена будівля (виробничий корпус або цех, склад, житловий будинок тощо) або споруда (міст, тунель, платформа тощо) з усіма улаштуваннями (галереями, естакадами тощо), устаткуванням, меблями, інвентарем, підсобними та допоміжними пристроями, що належать до неї, а також, за необхідності, з інженерними мережами, які прилягають до неї.

Відповідно до ч.1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник має право виконувати будівельні роботи після: подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 466 (в редакції чинній в 2015-2016 роках) затверджено Перелік об`єктів, будівництво яких здійснюється після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Зокрема, це:

1. Індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) площею до 300 кв. метрів.

2. Господарські будівлі і споруди, зокрема гаражі, які розташовані на присадибних, дачних і садових земельних ділянках.

З огляду на наведене, відповідач застосував норми законодавства щодо реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт, які не діяли на момент ймовірного вчинення правопорушення.

Відповідно до ч.1,2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), об`єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється.

Відповідно до аб. 1 п. 2 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 466) будівельні роботи - роботи з нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення, реставрації, капітального ремонту.

Відповідно до аб. 7 та 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про аквакультуру» «гідротехнічні споруди рибогосподарської технологічної водойми (гідротехнічні споруди) - об`єкти нерухомого майна (земляні греблі та дамби, водозабірні споруди, повеневі водоскиди, донні водовипуски, водопостачальні, скидні та рибозбірноосушувальні канали, рибовловлювачі, камери облову, причали, водоскиди, бистротоки, перепади, перегороджувальні рибозахисні та інші споруди), що є інженерними спорудами, які призначені для управління водними ресурсами (підготовка, постачання, збереження, транспортування води та водовідведення), а також для запобігання шкідливій дії вод;

Земляна дамба - земляна споруда, що побудована для утримання поверхневих вод, зосереджених у штучно створеній водоймі;»

Згідно Державного Класифікатора будівель та споруд ДК 08-2000 (надалі - Класифікатор) під спорудами розуміються будівельні системи, пов`язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання у результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт.

Згідно Класифікатора, інженерні споруди - це об`ємні, площинні або лінійні наземні, надземні або підземні будівельні системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцій і призначені для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів тощо. Інженерні споруди класифікуються в основному за інженерним задумом, що визначається цільовим призначенням об`єкта. До інженерних споруд відносяться: транспортні споруди (залізниці, шосейні дороги, злітно-посадкові смуги, мости, естакади тощо), трубопроводи та комунікації, дамби, комплексні промислові споруди, спортивні та розважальні споруди тощо.

Відповідно до п. 2.5 наказу Міністерства юстиції України від 14.04.2009 N 660/5 «Про затвердження Методичних рекомендацій стосовно визначення нерухомого майна, що знаходиться на земельних ділянках, право власності на які підлягає державній реєстрації».

Гідротехнічних споруд (Методика обстеження і паспортизації гідротехнічних споруд систем гідравлічного вилучення та складування промислових відходів та хвостів, затверджена наказом Державного комітету у справах містобудування і архітектури від 19 грудня 1995 року N 252 (зареєстрований в Міністерстві юстиції 21 грудня 1995 року за N 466/1002).

Водночас незалежно від того чи є дамба гідротехнічною чи інженерною спорудою, вона є спорудою, призначеною для використання водних ресурсів, для боротьби з шкідливим впливом вод, захистом земель від водної та вітрової ерозій, інших негативних процесів.

Отже, такий об`єкт як дамба є нерухомим майном, оскільки вона нерозривно пов`язана з землею та її переміщення в інше місце може призвести до надзвичайних ситуацій техногенного і природного характеру».

Виходячи з аналізу чинного законодавства, такий об`єкт як дамба належить до інженерних споруд (Закон України "Про меліорацію земель").

Однак, суд звертає увагу на те, що розташований на належній ОСОБА_1 земельній ділянці земляний (грунтовий) насип не підпадає під визначення інженерної споруди (дамби), оскільки не є будівельною системою, що утворена в результаті здійснення будівельних робіт із використанням будівельних матеріалів. Вказаний земляний (грунтовий) насип не є об`єктом нерухомого майна, а також об`єктом будівництва.

Щодо створення двох ставків без належних на це документів, суд зазначає наступне.

Відповідності до ч.3 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не підлягають обов`язковій експертизі проекти будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), в редакції чинній на 2015-2016 роки не підлягають обов`язковій експертизі проекти будівництва об`єктів І-ІІІ категорій складності.

При цьому, нормативно-правові акти, які регулюють відносини у галузі будівництва взагалі не містять поняття та визначення будівництва ставка (штучних водойм).

Згідно зі ст.1 Водного Кодексу України визначено, що ставком є штучно створена водойма місткістю не більше 1 млн. кубічних метрів. Водойма - це безстічний або із сповільненим стоком поверхневий водний об`єкт.

Право на створення штучних водойм надане власникам земельних ділянок відповідно до п. 2 ст. 59 Земельного кодексу України яким передбачено, що власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми.

В такому випадку особа замовляє проект на створення штучної водойми (ставка) в проектній організації, який затверджується самим замовником. Після затвердженої проектної документації власник землі має право на створення штучної водойми (ставка). Згідно із ч. 6 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» така проектна документація на будівництво об`єктів не потребує погодження державними органами, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, юридичними особами, утвореними такими органами. Тобто, якщо земельна ділянка перебуває у власності, виготовлена проектна документація на будівництво ставка , в силу зазначеного вище, не потребує погодження.

Таким чином, створення ставків (штучних водойм) не регулюються нормами будівельного законодавства, шо виключає притягнення до відповідальності та застосування штрафних санкцій за порушення вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил під час будівництва.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Безпідставним та таким, що не заслуговує на увагу суду є посилання представника Державної архітектурно-будівельної інспекції України на норми Закону України «Про архітектурну діяльність», оскільки такий визначає правові та організаційні засади здійснення архітектурної діяльності і спрямований на формування сприятливого життєвого середовища, досягнення естетичної виразності, економічної доцільності і надійності будинків, споруд та їх комплексів.

Крім того, суд бере до уваги рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року у справі №813/3145/18, яке залишено без змін Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2019 року, яким тільки підтверджуються вищевказані обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС та ч. 1, 2 ст. 86 КАС України (в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваних судових рішень), обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Щодо неналежного відповідача, то суд такі доводи не бере до уваги, та вважає, що Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області є суб`єктом владних повноваженьта вправі відповідати за винесеною ним постановою.

Суд звертає увагу на те, що представником відповідача не було надано до суду жодного належного чи допустимого доказу, який би підтверджував порушення позивачем вимог ч.5 ст. 96 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

В рекомендації №R(91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

На основі вищевикладеного, керуючись, ст.9,72,77, 241, 243, 286 КАС України, суд, -

вирішив:

позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Максим Андрія Михайловича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,- задоволити.

Скасувати постанову Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області № 60/21/18-ф/пз, якою визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП та провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржено сторонами в апеляційному порядку до Восьмого Апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в 10 денний строк з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ванівський Ю.М.