Справа № 207/3682/19(2-а/207/82/19)
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2020-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2020 року м. Дніпросправа № 207/3682/19(2-а/207/82/19)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Мельника В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Начальника Південного районного відділу у м. Кам`янське Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Пополітова Івана Миколайовича на рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 10.12.2019 року в адміністративній справі №207/3682/19(2-а/207/82/19) за позовом ОСОБА_1 до Начальника Південного районного відділу у м. Кам`янське Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Пополітова Івана Миколайовича про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до начальника Південного районного відділу у м Кам`янське Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області Пополітова І.М. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 30 жовтня 2019 року , оскільки постановою начальника Південного районного відділу у м. Кам`янське Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області Пополітова І.М. від 30 жовтня 2019 року на неї накладено адміністративне стягнення за ст. 205 КпАП України у вигляді штрафу у сумі 340 гривень за те , що 30 жовтня 2019 року о 15.50 годині за адресою : м. Кам`янське , вулиця Затишна , 2А ОСОБА_1 не вжила заходів до забезпечення своєчасної реєстрації громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 , що є порушенням ч. 1 , 3 ст. 9 , ч. 1 ст. 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» . Під час складання протоколу заявляла , що потребує правової допомоги і просила розгляд справи відкласти , надавши їй час для звернення до адвоката . Проте , відповідачем не було надано можливості їй скористатися юридичною допомогою адвоката . Посадова особа Державної міграційної служби , скориставшись її необізнаністю лише вказала їй на місце підпису , без роз`яснення змісту документу й взагалі прав особи , яка притягується до адміністративної відповідальності . При складанні протоколу про адміністративне правопорушення не було вказано у чому полягало правопорушення за яке вона притягається до адміністративної відповідальності . Також , протокол про адміністративне правопорушення й оскаржувана постанова були підготовлені завчасно та надані їй для підпису одночасно . ОСОБА_1 не запрошувала в Україну ОСОБА_2 і не надавала житлову площу йому.

Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 10.12.2019 року в адміністративній справі №207/3682/19(2-а/207/82/19) скасовано постанову начальника Південного районного відділу у м. Кам`янське Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області Пополітова Івана Миколайовича від 30 жовтня 2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 205 КпАП України у вигляді штрафу у сумі 340 гривень, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Не погодившись із судовим рішенням, Начальник Південного районного відділу у м. Кам`янське Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Пополітов Іван Миколайович подав апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 10.12.2019 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою начальника Південного районного відділу у м. Кам`янське Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області Пополітова І.М. від 30 жовтня 2019 року на позивачку ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ст. 205 КпАП України у вигляді штрафу у сумі 340 гривень за те , що 30 жовтня 2019 року о 15.50 годині за адресою : м. Кам`янське , вулиця Затишна , 2А ОСОБА_1 не вжила заходів до забезпечення своєчасної реєстрації громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 .

Спірним питанням у справі є правомірність прийняття вищевказаної постанови та накладення на позивача адміністративного штрафу.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що права позивача, встановлені ст. 268 КУпАП були порушені.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП .

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.205 КУпАП невжиття громадянами, які запросили в Україну іноземців та осіб без громадянства в приватних справах і надали їм житлову площу,заходів до забезпечення у встановленому порядку їх своєчасної реєстрації тягнуть за собою адміністративну відповідальність

Відповідно до ст.37 КупАП стягнення може бути накладене не пізніше як через три місяці з дня його вчинення, а при триваючому правопорушенні-не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

Як вбачається з постанови та протоколу про адміністративне правопорушення від 30.10.2019 року ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за порушення вимог ст.205 КупАП за вчинення адміністративного правопорушення, а саме: 30 жовтня 2019 року о 15.50 годині за адресою : м. Кам`янське , вулиця Затишна , 2А ОСОБА_1 не вжила заходів до забезпечення своєчасної реєстрації громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 .

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність доводиться шляхом подання доказів.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення,являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Встановлені порушення при оформленні протоколу про адміністартивне порушення ставлять під сумнів достовірність даних,зазначених в протоколі та долучених до нього матеріалів, а тому вони не можуть бути прийняті до уваги як належні та допустимі докази.

Обов`язок органу особи ,яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення правопорушення.

Разом з тим, відповідно до вимог ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу вищевказаних норм права вбачається, що посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана виконати ряд дій, обов`язкове виконання яких у своїй сукупності сприяє правильному вирішенню справи по суті і винесенню законного рішення, при цьому, посапано особа повинна дотриматись та не порушувати прав особи, відносно якої розглядається справа про адміністративне правопорушення.

Щодо цього, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

Однак, при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності позивача Південний районний відділ у м. Кам`янське Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області позбавив можливості позивача знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою адвоката, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Доводи позивачки про те, що вона не запрошувала в Україну іноземця і не надавала йому жилу площу, суд вважає такими , що відповідають дійсності , оскільки до постанови не приєднані інші докази.

Згідно зі ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Начальника Південного районного відділу у м. Кам`янське Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Пополітова Івана Миколайовича - залишити без задоволення.

Рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 10.12.2019 року в адміністративній справі №207/3682/19(2-а/207/82/19)- залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до ст., ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник