Справа № 380/4229/20
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/4229/20
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху

09 червня 2020 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Москаль Р.М. перевірив матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

02.06.2020 в канцелярію Львівського окружного адміністративного суду надійшла поштою позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах позивача діє адвокат Каверін С.М., до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ). Позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 на день звільнення 18.09.2019 компенсації за невикористану додаткову відпустку передбачену п.12 частиною першою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2018-2019 роки загальним терміном 28 днів;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні невиплату компенсації за невикористану додаткову відпустку передбачену п. 12 частиною першою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2018-2019 роки за період з 19.09.2019 по 28.04.2020.

На обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) повідомив такі обставини:

ОСОБА_1 проходив військову службу у лавах Збройних Сил України, наказом начальника 7 прикордонного загону (І категорії) Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України №240-ОС від 17.09.2019 звільнений з військової служби в запас за підпунктом «е» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». На підставі наказу №243-ОС від 18.09.2019 ОСОБА_1 з 18.09.2019 виключений зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

Адвокат Каверін С.М. як представник ОСОБА_1 звернувся до начальника Львівського прикордонного загону щодо виплати ОСОБА_1 як учаснику бойових дій грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки передбаченої пунктом 12 частиною першою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2018-2019 роки. Львівський прикордонний загін листом №12/465 від 14.01.2020 повідомив заявника, що відповідно до наказу начальника 7 прикордонного загону №13-ос від 14.01.2020 внесені зміни щодо виплати ОСОБА_1 компенсації за невикористану додаткову відпустку, передбачену статтею 16-2 Закону України «Про відпустки», п.12 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». В листі також зазначено, що зазначена компенсація буде виплачена на картковий рахунок ОСОБА_1 при надходженні коштів до Львівського прикордонного загону.

До позовної заяви представник позивача додав довідку АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якої 29.04.2020 на банківський рахунок ОСОБА_1 поступили кошти в сумі 7586,71 грн. (призначення платежу: «Заробітна плата, НОМЕР_2 ») та повідомив, що ці кошти і є виплатою компенсації за невикористану додаткову відпустку, передбачену статтею 16-2 Закону України «Про відпустки», п.12 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Позивач вважає, що Львівський прикордонний загін протиправно не прийняв рішення про нарахування компенсації та, як наслідок, невчасно виплатив компенсацію за невикористану додаткову відпустку, тому ОСОБА_1 на підставі ст.ст.116, 117 КЗпП вправі вимагати від відповідача нарахування та виплатити грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні (за період від дати звільнення до дати фактичного отримання компенсації за невикористану додаткову відпустку).

Відповідно до вимог статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви у тому числі з`ясовує, чи:

- відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;

- немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною другою цієї статті визначено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам, встановленим КАС України з огляду на таке:

відповідно до приписів статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Відповідно до пунктів 3,4 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються:

- зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

- зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується.

Позивач стверджує, що грошова компенсація за невикористані календарні дні додаткової відпустки не була йому виплачена в день виключення зі списків військової частини, а отже - при звільненні відповідач 18.09.2019 не провів з ним повного розрахунку, фактично такий розрахунок завершено лише 29.04.2020. Отже, вказана у позовній заяві вимога про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо «нездійснення нарахування та виплату ОСОБА_1 на день звільнення 18.09.2019 компенсації за невикористану додаткову відпустку передбачену п. 12 частиною першою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за своїм змістом не є самостійною позовною вимогою, а фактично є підставою позовних вимог про застосування до відповідача передбаченої статтями 116, 117 Кодексу законів про працю України відповідальності за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30.01.2019 у справі №910/4518/16 сформулювала правовий висновок про те, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» (про звільнення від сплати судового збору в усіх судових інстанціях позивачів у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі) не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ. За змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Оскільки виплата середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку за своєю правовою природою є спеціальним видом фінансової відповідальності роботодавця, а не заробітною платою чи соціальною виплатою, то формулювання позову у формі вимог зобов`язального характеру ( зобов`язати відповідача самостійно нарахувати собі суму санкцій та виплатити її позивачу) свідчить про неналежне виконання вимог процесуального закону при оформленні позову. Відтак, позивачу слід конкретизувати позовні вимоги в контексті визначення ціни позову (суми коштів, яку, на думку позивача, повинен виплатити йому відповідач за несвоєчасний розрахунок при звільненні), а також надати суду розрахунок позовних вимог для обґрунтування ціни позову, як того вимагає пункт 3 частини п`ятої статті 160 КАС України.

Суд враховує, що позивач забезпечений професійною правничою допомогою, тому належне оформлення позовної заяви шляхом визначення ціни позову та здійснення розрахунку позовних вимог не є обтяжливим завданням для адвоката. Позивач не надав суду доказів того, що відповідач чинив йому перешкоди в наданні відомостей про суму заробітку, необхідну для застосування положень постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

Відповідно до частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону №3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно з статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 №294-IX прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року становить 2102 гривні.

Підпунктом 1.1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону №3674-VI визначено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою встановлюється ставка судового збору 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вимога позивача щодо виплати відповідачем середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є вимогою майнового характеру. Оскільки позивач не зазначив ціни позову та не здійснив розрахунку позовних вимог, позивачу слід самостійно провести розрахунок судового збору в розмірі 1 відсотка від ціни позову (але не менше 0,4 ПМПО).

Реквізити рахунку для сплати судового збору за подання позову до Львівського окружного адміністративного суду такі: отримувач коштів: УКуЗаліз.р м.Льв./Залізничний/22030101; код отримувача: 38007594; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); банк отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA4013003, код класифікації доходів бюджету: 22030101, найменування коду класифікації доходів бюджету: судовий збір за подання позову. Ця інформація висвітлена на офіційному сайті Львівського окружного адміністративного суду (http://adm.lv.court.gov.ua) в розділі «Судовий збір».

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що є учасником бойових дій та на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону №3674-VI звільнений від сплати судового збору. На підтвердження статусу учасника бойових дій до позовної заяви позивач додав посвідчення серія НОМЕР_3 .

Суд відхиляє такі доводи позивача з огляду на такі мотиви:

Пільги щодо сплати судового збору визначено в частині першій статті 5 Закону Закон № 3674-VI. Так, відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону №3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Ця норма Закону має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII (далі Закон №3551-XII). Нормами частини другої статті 22 цього Закону визначено, що особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, наведено у статті 12 Закону №3551-XII.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.02.2020 у справі №545/1149/17 зазначила, що «вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону №3551-XII».

Як вже зазначалось, позивач фактично просить притягнути його колишнього роботодавця до фінансової відповідальності (присудити виплату середнього заробітку) за несвоєчасний розрахунок при звільненні, що передбачена статтями 116, 117 КЗпП. Тому суд вважає, що ця справа не стосується захисту прав ОСОБА_1 з урахуванням положень статей 12, 22 Закону №3551-XII, адже врегульовані цими нормами правовідносини припинилися 28.04.2020 в момент отримання позивачем компенсації за невикористану додаткову відпустку, передбачену п.12 частиною першою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». З огляду на предмет позову наявність чи відсутність у позивача статусу учасника бойових дій жодним чином не впливає на його право вимагати притягнення колишнього роботодавця до фінансової відповідальності за несвоєчасний розрахунок при звільненні з військової служби. Отже, відсутні підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору у цій справі на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону №3674-VI.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 169, 248, 256, 294 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Позивачу слід усунути недоліки позовної заяви у десятиденний строк з дня одержання цієї ухвали у такий спосіб - скерувати на поштову адресу Львівського окружного адміністративного суду (79018, м. Львів, вул. Чоловського, 2) заяву про усунення недоліків позовної заяви (вказати номер справи та прізвище судді), до якої долучити:

- належно оформлену позовну заяву (оригінал, а також копії відповідно до кількості учасників справи), в якій слід визначити зміст позовних вимог (ціну позову) та навести розрахунок суми позовних вимог;

- оригінал платіжного документа про сплату судового збору (платіжні реквізити вказано в цій ухвалі).

Ухвала про залишення позовної заяви без руху набирає законної сили з моменту її підписання. Заперечення на ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Москаль Р.М.