Справа № 488/919/20
Суддя: Селіщева Л. І.
Дата ухвалення: 2020-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/919/20
Провадження № 2-а/488/48/20 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

05.06.2020 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі - судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі - Тузові Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Патрульної поліції в Миколаївській області про оскарження постанови про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із даним адміністративним позовом, в обґрунтування якого вказав, що постановою серії ЕАК № 2307681 від 28.03.2020 р., винесеною інспектором роти № 1 батальйону № 4 УПП в Херсонській області лейтенантом поліції Павлюком М.М., він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, згідно якої на нього був накладений штраф у розмірі 255 грн. Дана постанова була мотивована тим, що позивач 28.03.2020 р. керував автомобілем «Dacia Solenza» р/н НОМЕР_1 та рухався на автодорозі М-14 з м. Миколаєва в напрямку м. Херсон, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 «Стоп-контроль», та здійснив проїзд без зупинки, чим порушив п. 8.4. ПДР України.

Позивач не погодився із вказаною постановою та притягненням його до адміністративної відповідальності та вказав, що він дійсно у вказаний час керував вказаним транспортним засобом, та рухався на автодорозі М-14 у напрямку м. Херсона. При під`їзді до посту поліції він зменшив швидкість руху відповідно до вимог дорожнього знаку 3.29 ПДР України, і побачив з правої частини дороги встановлений дорожній знак 3.41 ПДР, який забороняє проїзд без зупинки перед контрольними пунктами. При цьому позивач побачив, що дорожній знак 3.29 ПДР України був тимчасовим, оскільки був встановлений на переносній конструкції та закріплений шматком асфальту.

Позивач зазначає, що дорожній знак був встановлений із порушенням вимог ДСТУ, тому він мав право не виконувати його вимоги, посадова особа відповідача розглянула справу із порушенням вимог діючого законодавства, у відсутність належних та допустимих доказів наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, а тому оскаржувана ним постанова є незаконною та підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу адмінправопорушення.

Ухвалою судді від 20.04.2020 р. було відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення (виклику) сторін.

Від представника відповідача надійшов відзив, у якому він заперечував проти позову та вказав, що позивач обґрунтовано був притягнутий до адміністративної відповідальності при обставинах, що викладені в оскаржуваній постанові. Відзив відповідача долучений до матеріалів даної справи.

Дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом тощо.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху (далі - Правила), затвердженими Постанововю КМУ від 10.10.2001 р. № 1306.

Згідно з п. 1.9. ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті. Однією з підстав зупинки транспортного засобу є порушення водіями Правил дорожнього руху України.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 28.03.2020 р. близько 10 год. 42 хв. керував автомобілем «Dacia Solenza» р/н НОМЕР_1 та рухався на 203 км. автодороги М-14 з м. Миколаєва у напрямку м. Херсон, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 «Контроль», та здійснив проїзд без зупинки, чим порушив п. 8.4. ПДР України.

Пунктами 8.1. - 8.2. ПДР України визначено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією. Тимчасові дорожні знаки розміщуються на переносних пристроях, дорожньому обладнанні або закріплюються на щиті з фоном жовтого кольору і мають перевагу перед постійними дорожніми знаками.

Дорожній знак 3.41 ПДР України «Контроль» забороняє проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (пост Національної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду та платних дорогах тощо).

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За результатами розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення посадова особа відповідача, керуючись ст.ст. 33,284 КУпАП застосувала до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.

Судом був досліджений відеозапис та матеріали фотозйомки скоєння позивачем зазначеного порушення ПДД, який підтверджує правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності. В свою чергу позивач не надав жодного доказу, який би спростовував висновки суду, і його доводи зводилися лише до заперечення факту вчинення правопорушення.

В силу приписів ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Із врахуванням цього, суд знаходить дії посадової особи відповідача правомірними і такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Щодо доводів позивача про неправомірність встановлення дорожнього знаку 3.41 Розділу 33 ПДР України і його право у такому випадку не дотримуватись вимог дорожнього знаку, то суд знаходить їх безпідставними і такими, що ґрунтуються на помилковому тлумаченні ним діючого законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1)залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2)скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3)скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4)змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищевикладене, суд знаходить позов необґрунтованим, не доведеним і через це не вбачає підстав для його задоволення.

Керуючись ст. ст. 5-6; 8-9, 11, 241 - 245, 250, 293, 295 КАС України, -

В и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Патрульної поліції в Миколаївській області про оскарження постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження судових рішень продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Л.І. Селіщева