Справа № 500/2499/19
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2020-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2499/19

27 травня 2020 рокум. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Мірінович У.А.

за участю:

секретаря судового засідання Куриляк М.Г.

представника позивача Дрозди В.,

представника відповідача Одудько Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, скасування наказу та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 17.02.2020, просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу грошового забезпечення за період служби з 29.04.2019 по 18.06.2019;

- визнати протиправним та скасувати пункт 6 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.06.2019 № 129 в частині зняття позивача з усіх видів забезпечення з 29.04.2019;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за період служби з 29.04.2019 по 18.06.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) від 18.06.2019 № 129 позивача звільнено з військової служби у запас та виключено зі списків особового складу з військової частини НОМЕР_1 18.06.2019. Водночас, зазначеним наказом позивача з 29.04.2019 знято з усіх видів забезпечення, в тому числі грошового. Однак, відповідач при звільненні з військової служби не виплатив позивачу грошове забезпечення за період служби з 29.04.2019 по 18.06.2019.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки він за період служби з 29.04.2019 по 18.06.2019, на посаді начальника автомобільної служби військової частини, виконував всі покладені на нього обов`язки згідно Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а тому він має право на грошове забезпечення за вказаний період. Додатково зазначив, що військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно.

Ухвалою суду від 13.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 05.03.2020 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду, відповідно до статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-IV (далі - КАС).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог підтримав у повному обсязі, з мотивів, викладених у позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні, заперечуючи проти позову, суду пояснив, що грошове забезпечення у разі звільнення з військової служби виплачується військовослужбовцям у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністром оборони України строків). При цьому, для приймання та здавання справ і посади встановлюються такі строки: начальника служби військової частини і з`єднання - не більше 15 днів.

Зазначив, що підставою для видачі наказу командира військової частини НОМЕР_1 про призначення комісії для здачі посади начальника автомобільної служби ОСОБА_1 є наказ командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 13.04.2019 № 103. Надалі, термін здачі посади позивача розпочався 22.04.2019, однак такі терміни продовжувались у квітні - червні 2019 р. відповідними наказами. Враховуючи те, що позивач здав справи та посаду лише 18.06.2019, останнього виключено зі списків особового складу з військової частини НОМЕР_1 18.06.2019. При цьому, позивачу грошове забезпечення виплачено до 28.04.2019 включно у межах строків здавання справ та посади, згідно наказу командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 13.04.2019 № 103. З огляду на зазначене, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Позивач, зокрема з січня 2016 по 18.06.2019 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 (44 окрема артилерійська бригада) на посаді начальника автомобільної служби, про що свідчить відповідна довідка (арк. справи 76).

У вказаний період позивач отримав статус учасника бойових дій, про що свідчить відповідне посвідчення (арк. справи 22).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно - господарської діяльності) від 20.04.2019 № 453 позивачу наказано здати посаду, а капітану ОСОБА_2 прийняти справи та посаду начальника автомобільної служби технічної частини військової частини НОМЕР_1 в період з 22.04.2019 по 04.05.2019. Для здійснення прийому передачі справ та посади, проведення інвентаризації майна автомобільної служби призначено комісію (арк. справи 80).

Надалі, наказами командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно - господарської діяльності) від 04.05.2019 № 518, від 14.05.2019 № 563, від 28.05.2019 № 617 та від 06.06.2019 № 650 позивачу та капітану ОСОБА_2 продовжувався термін здачі - прийняття посади до 14.05.2019, 28.05.2019, 14.06.2019 та призначались інші склади комісії для проведення інвентаризації майна (арк. справи 80-81, 81 (з/б), 82-83).

18.06.2019 позивач склав рапорт про те, що справи та посаду начальника автомобільної служби військової частини НОМЕР_1 здав (арк. справи 84).

18.06.2019 капітан ОСОБА_2 склав рапорт про те, що справи та посаду ТВО начальника автомобільної служби військової частини НОМЕР_1 прийняв (арк. справи 85).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) від 18.06.2019 № 129 позивача звільнено з військової служби у запас та виключено зі списків особового складу з військової частини НОМЕР_1 18.06.2019. Водночас, зазначеним наказом позивача з 29.04.2019 знято з усіх видів забезпечення, в тому числі грошового (арк. справи 78).

Підставами для видачі зазначених наказів слугував наказ командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 13.04.2019 № 103.

Водночас, листом від 24.09.2019 підтверджується те, що грошове забезпечення позивачу виплачено по 29.04.2019. У період з 29.04.2019 по 18.06.2019 позивач підписував та подавав на затвердження командиру частини наряди на використання машин. Особисту вогнепальну зброю здав на склад 14.06.2019 (арк. справи 85).

При цьому, підтвердженням того, що в період з 29.04.2019 по 18.06.2019 позивач підписував та подавав на затвердження командиру частини наряди на використання машин є відповідні наряди, затверджені ТВО командира військової частини НОМЕР_1 (арк. справи 88-130, 138 - 142).

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до статті 40 Закону № 2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Статтею 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до пункту 7 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260) військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Водночас, пунктом 1 розділу ХХХІ Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення у разі звільнення з військової служби виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністром оборони України строків) або до дня закінчення щорічної відпустки, яка надається після здавання справ та посади.

Аналізуючи зазначені норми Порядку № 260, суд дійшов висновку, що військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно з дня одержання військовою частиною наказу про виключення зі списків особового складу, але не більше ніж до дня здавання справ та посади.

Суд встановив, що позивача наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) від 18.06.2019 № 129 звільнено з військової служби у запас та виключено зі списків особового складу з військової частини НОМЕР_1 18.06.2019.

Також, матеріалами справи підтверджується, що 18.06.2019 позивач справи та посаду начальника автомобільної служби військової частини НОМЕР_1 здав, а капітан ОСОБА_2 18.06.2019 справи та посаду ТВО начальника автомобільної служби військової частини НОМЕР_1 прийняв.

Таким чином, враховуючи те, що позивач справи та посаду начальника автомобільної служби військової частини НОМЕР_1 здав 18.06.2019, як наслідок зазначеним наказом позивача звільнено з військової служби у запас та виключено зі списків особового складу з військової частини НОМЕР_1 18.06.2019, суд дійшов висновку, що відповідач, відповідно до Порядку № 260, протиправно ненарахував та невиплатив позивачу за період проходження служби з 29.04.2019 по 18.06.2019 грошове забезпечення.

Водночас, підпунктами 9.1.1, 9.1.5 пункту 9.1 розділу 9 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 № 300 (далі - Положення № 300) визначено, що для приймання та здавання справ і посади, починаючи з начальника служби військової частини та вище і їм відповідних посадових осіб, наказом старшого командира (начальника) призначається комісія. Приймання та здавання справ і посади повинні проходити без порушення роботи служби. Приймання справ і посади проводиться особисто тим, хто приймає, від того, хто здає, у присутності комісії.

Відповідно до підпункту 9.1.4 пункту 9.1 розділу 9 Положення № 300 для приймання та здавання справ і посади встановлюються такі строки, зокрема: начальника служби військової частини і з`єднання - не більше 15 днів. Строк приймання та здавання справ і посади рахується з моменту прибуття у військову частину (з`єднання) призначеної для прийому справ і посади особи.

Безпосередні начальники несуть відповідальність за організацію і якісне проведення приймання та здавання справ і посади підпорядкованими їм посадовими особами (підпункт 9.1.10 пункту 9.1 розділу 9 Положення № 300).

Таким чином, суд критично ставиться до твердження представника відповідача про те, що термін здачі посади позивача розпочався 22.04.2019 згідно наказу командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 13.04.2019 № 103, оскільки такі терміни продовжувались у квітні - червні 2019 р. відповідними наказами, як наслідок у відповідача немає правових підстав для нарахування та виплати позивачу за вказаний період грошове забезпечення, оскільки такі терміни щодо здачі посади продовжувались не з вини позивача, а тому останній не може нести відповідальність за дії чи бездіяльність органів державної влади щодо належного виконання його функцій. Крім того, розділом 9 Положення № 300 не передбачено право відповідного керівника самостійно продовжувати строки для приймання та здавання справ і посади начальника служби військової частини і з`єднання.

Більше того, пунктом 15 розділу І Порядку № 260 визначено вичерпний перелік, коли грошове забезпечення не виплачується та у такому переліку відсутня правова норма, яка б давала правові підстави відповідачу не виплачувати грошове забезпечення у разі порушення терміну здачі посади. Натомість, пунктом 7 розділу І Порядку № 260 визначено, що військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України).

Відповідно до статей 9, 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Водночас, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Таким чином, враховуючи те, що позивач за період служби, зокрема з 29.04.2019 по 18.06.2019, на посаді начальника автомобільної служби військової частини, виконував всі покладені на нього обов`язки, а також те, що останнього звільнено з військової служби у запас та виключено зі списків особового складу з військової частини НОМЕР_1 18.06.2019, суд дійшов висновку, що відповідач, відповідно до пункту 7 Порядку № 260, протиправно ненарахував та невиплатив позивачу за вказаний період грошове забезпечення.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволеню.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 3674-VI, суд дійшов висновку, що підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 КАС відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, скасування наказу та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 за період служби з 29 квітня 2019 року по 18 червня 2019 року грошового забезпечення.

Визнати протиправним та скасувати пункт 6 наказу командира військової частини № НОМЕР_2 (по стройовій частині) №129 від 18 червня 2019 року в частині зняття з ОСОБА_1 з усіх видів забезпечення з 29 квітня 2019 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період служби з 29 квітня 2019 року по 18 червня 2019 року грошове забезпечення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09.06.2020.

Реквізити сторін: позивач ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ); відповідач військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.

копія вірна

Суддя Мірінович У.А.