Справа № 640/3617/20
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/3617/20 Суддя (судді) першої інстанції: Аблов Є.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г. В.

суддів Мєзєнцева Є. І., Файдюка В. В.

за участю секретаря Скидан С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги:

ОСОБА_1 ,

Приватного підприємства "Ратмир-Соло"

на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2020 року про забезпечення позову

у справі №640/3617/20

за заявою Товариство з обмеженою відповідальністю «ФЕНОМЕН СОЛЮШНЗ» (PHENOMEN SOLUTIONS LTD)

до відповідача Міністерства юстиції України

про визнання протиправними та скасування наказів

В С Т А Н О В И Л А :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «ФЕНОМЕН СОЛЮШНЗ» (PHENOMEN SOLUTIONS LTD) (надалі - позивач ТОВ «ФЕНОМЕН СОЛЮШНЗ») з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (надалі - відповідач, МЮ України), в якому просило суд: визнати протиправним та скасувати наказ №450/5 від 06 лютого 2020 року; визнати протиправним та скасувати наказ №451/5 від 06 лютого 2020 року.

Позивач 26 лютого 2020 року звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з заявою про забезпечення позову, якою просив: заборонити Міністерству юстиції України, іншим суб`єктам державної реєстрації прав власності на нерухоме майно здійснювати державну реєстрацію (перереєстрацію, відновлення записів про право власності тощо) стосовно:

- квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №640/3617/20;

- комплексу будівель та споруд, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Хоткевича Гната, 13а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №640/3617/20.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, позивач вказував на наступні очевидні ознаки протиправності спірних наказів:

1) всупереч вимогам статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" накази прийняті під час існуючого судового спору щодо нерухомого майна (справи №910/3799/19 та №910/3399/19);

2) накази прийняті за наявності рішення Міністерства юстиції України з такого ж самого питання (№1210/7 від 10 квітня 2019 року, №1211/7 від 10 квітня 2019 року, №1212/7 від 10 квітня 2019 року);

3) прийняті за скаргами, які подані ОСОБА_2 25 вересня 2019 року, тобто після закінчення встановленого 60-ти денного строку для звернення;

4) прийняті з порушенням встановленого Законом України "Про звернення громадян" терміну вирішення питань - після спливу більше ніж 100 днів, з моменту реєстрації скарги.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2020 року заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «ФЕНОМЕН СОЛЮШНЗ» (PHENOMEN SOLUTIONS LTD) про забезпечення позову задоволено. Заборонено Міністерству юстиції України та органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції реєстрації, вчиняти дії щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно об`єктів нерухомості, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Сєченова, 7а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) та м. Київ, вул. Хоткевича Гната, 13а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) до набрання законної сили рішенням в адміністративній справі №640/3617/20.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 (надалі - апелянт 1) подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2020 року, а у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити у повному обсязі.

Апелянт 1 зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права та не взято до уваги ту обставину, що позивачем не доведено очевидної протиправності оскаржуваних наказів, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази, з яких би суд міг пересвідчитись про можливість існування таких підстав.

Крім того, не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, Приватним підприємством "Ратмир-Соло" (надалі - апелянт 2) подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2020 року, а у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт 2 зазначає, що позивачем під час подання заяви про забезпечення позову не доведено, що спірне майно передається в іпотеку третім особам, а також судом першої інстанції не взято до уваги відсутність у матеріалах справи будь-які докази, які б давали змоги визнати про очевидну небезпеку, яка вчинена спірними наказами відповідача.

В судовому засіданні представники апелянтів апеляційні скарги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Позивач надав письмовий відзив, у якому заперечує проти апеляційних скарг у повному обсязі та просить відмовити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив. Відзиву на апеляційні скарги не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а ухвалу суду слід скасувати, з наступних підстав.

Суд першої інстанції під час прийняття спірної ухвали виходив з того, що спірними наказами скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23 січня 2019 року №45183033 та №45182677, якими за позивачем зареєстровано право власності на квартиру та комплекс будівель та споруд.

При цьому, суд першої інстанції зазначає, що оформлення права власності на зазначене нерухоме майно за третіми особами призведе до порушення майнових прав позивача, як особи, яка набула права власності на таке майно та може не лише утруднити, але й унеможливити виконання рішення суду, прийнятого за наслідком розгляду даної адміністративної справи, та вплинути на майнові інтереси інших осіб у разі передання права власності на спірне майно іншій особі (особам), які не беруть участі у цьому судовому процесі, оскільки відповідно до матеріалів справи третьою особою, зокрема, вчиняються дії щодо передачі спірного нерухомого майна в іпотеку.

Відповідно до частини 1, 2 та 4 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

З огляду на частини 1, 2 та 4 статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено:1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з частинами першою, четвертою, п`ятою та шостою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.

Із наведеного випливає, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Колегією суддів встановлено, що позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення зазначав, що прийняття Міністерством юстиції України оскаржуваних наказів має очевидні ознаки протиправності та порушує законні права позивача, як власника нерухомого майна, позбавляючи позивача права здійснювати користування, володіння та розпорядження належним йому майном, гарантовані Конституцією та Законами України.

Отже, судом першої інстанції не прийнято до уваги, що позивачем в поданому клопотанні про вжиття заходів забезпечення заявленого позову не визначені конкретні підстави для вжиття заходів забезпечення позову, які викладені у ст. 150 КАС України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи на час подання позовної заяви (заяви про забезпечення позову) лютий 2020 року відсутні документи, які підтверджували право власності позивача на спірне майно.

Позивач не обґрунтував своє клопотання про забезпечення позову, не надав доказів того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення у даній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або наявні очевидні ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Сама лише думка позивача з приводу ускладнення в майбутньому виконання рішення суду не може бути визнана судом достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у спірних правовідносинах, оскільки є суб`єктивним судженням позивача, без зазначення існуючої очевидної небезпеки заподіяння шкоди позивачу.

В оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції також не визначені конкретні підстави для вжиття заходів забезпечення даного позову згідно ст. 151 КАС України та не наведено обґрунтувань необхідності забезпечення даного позову будь-якими фактичними обставинами справи.

Так, визнаючи обґрунтованим клопотання про забезпечення позову, в оскаржуваній ухвалі, судом першої інстанції не вказано, які саме права та інтереси позивача порушені, не зазначено, в чому існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у даній справі, або з яких причин захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або ознаки, які свідчать про очевидність протиправності оскаржуваних рішень.

Крім того, вживаючи заходи забезпечення позову у запропонований заявником спосіб, судом першої інстанції не надано оцінки співмірності видам забезпечення позову, які просив вжити заявник, із вимогами з якими має намір звернутися до суду.

Більш того, колегія суддів до доводів заявника, викладених у заяві про забезпечення позову ставиться критично, позаяк оцінку підставам для прийняття спірного наказу (прийняття спірних наказів під час існуючого судового спору щодо нерухомого майна (справи №910/3799/19 та №910/3399/19); за наявності рішення Міністерства юстиції України з такого ж самого питання (№1210/7 від 10 квітня 2019 року, №1211/7 від 10 квітня 2019 року, №1212/7 від 10 квітня 2019 року); прийняття скарги, після закінчення встановленого 60-ти денного строку для звернення; прийняття з порушенням встановленого Законом України "Про звернення громадян" терміну вирішення питань - після спливу більше ніж 100 днів, з моменту реєстрації скарги) буде надана за наслідками розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, а не на стадії розгляду заяви про забезпечення позову.

Водночас, колегія суддів вбачає за необхідне наголосити на тому, що порушене право позивача (заявника) буде відновлене з моменту його порушення, якщо таке буде судом встановлено при розгляді справи по суті.

Також, колегія суддів звертає увагу, що позивач заявляючи заяву про забезпечення позову посилався на вимоги пункту 2 частини 2 статті 150 КАС України, в той час, як суд першої інстанції задовольняючи заяву позивача виходив з пункту 1 частини 2 статті 150 КАС України, що свідчить про порушення вимог процесуального права та надання не належної оцінки заяви позивача про забезпечення позову.

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення поданої заяви про забезпечення позову та необхідності вжиття заходів забезпечення, а тому апеляційні скарги підлягають задоволенню з підстав неповного з`ясуванням обставин, що мають значення для вирішення спірного питання.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи пункту 1 частин 1, 2 статті 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга апелянтів підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає скасування та прийняття нової про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 242, 246, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Приватного підприємства "Ратмир-Соло" - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2020 року про забезпечення позову - скасувати та у задоволенні заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «ФЕНОМЕН СОЛЮШНЗ» (PHENOMEN SOLUTIONS LTD) про забезпечення позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у порядку ст. ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови буде складено протягом п`яти днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя Г.В. Земляна

Судді: Є.І. Мєзєнцев

В.В. Файдюк

Повний текст постанови складено 09 червня 2020 року.