Справа № 200/3057/20-а
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2020 р. Справа№200/3057/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення від 11.02.2020 року № 185 та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення від 11.02.2020 року № 185 та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що він після досягнення 52-річного віку та маючи достатньо пільгового стажу 04.02.2020 року звернувся за призначенням пенсії за віком до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області. До заяви, як вказує позивач, ним були надані всі необхідні документи для призначення пенсії, в тому числі і довідку для підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 30.01.2020 року № 29. Рішенням від 11.02.2020 року відповідач відмовив позивачеві у призначенні пенсії за віком з підстав не зарахування при розрахунку його пільгового стажу за Списком № 1 періодів його роботи на Приватному акціонерному товаристві «Концерн Стирол» на посаді слюсаря-ремонтника. Так, період роботи позивача з 18.01.1989 року по 16.12.1997 року на Приватному акціонерному товаристві «Концерн Стирол» відповідачем не зарахований з підстав не надання позивачем документів, визначених п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Також позивач зазначає, що не дивлячись на тимчасову окупацію території він був змушений туди поїхати з метою отримання архівних довідок, які пізніше були ним надані відповідачеві. Однак відповідач зазначених довідок не прийняв з підстав їх видачі підприємством, яке розташоване на тимчасово окупованій території. Вважаючи, що трудова книжка є достатнім документом для призначення йому пенсії на пільгових умовах, позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 185 від 11.02.2020 року про відмову йому у призначенні пенсії; зобов`язати відповідача зарахувати до його пільгового стажу при нарахуванні йому пенсії за віком період його роботи з 18.01.1989 року по 16.12.1997 року на Приватному акціонерному товаристві «Концерн Стирол»; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити пенсію з дати подачі заяви про призначення пенсії за віком, а саме з 04.02.2020 року.

Відповідачем надано письмовий відзив на позовну заяву. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами відповідач зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою № 542 щодо призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 11.02.2020 року відповідачем прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу з підстав не достатньої кількості стажу, а саме у зв`язку із не зарахуванням періоду його роботи на Приватному акціонерному товаристві «Концерн Стирол» з 18.01.1989 року по 16.12.1997 року. Відповідач звертає увагу суду на той факт, що позивач 04.02.2020 року звертався до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою в якій зазначив, що не має можливості надати відповідачу довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, так як підприємство розташоване на непідконтрольній українській владі території. Проте відповідач не мав змоги надати допомогу при отриманні вказаних вище довідок з тих же самих підстав, які були зазначені позивачем. Таким чином загальний стаж позивача на підставі наданих ним документів склав 34 роки 01 місяць 19 днів, отже, зазначає відповідач, рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії є законним та обґрунтованим.

На додаток відповідач звертає увагу суду на той факт, що вимога позивача про зобов`язання нарахувати та виплатити пенсію з дати подачі ним заяви про призначення йому пенсії є формою втручання у повноваження органів Пенсійного фонду, оскільки правовідносини із призначення, перерахунку, виплати пенсії, оформлення документів для їх виплати відносяться до виключної компетенції органів Пенсійного фонду. На підставі вищевикладеного, відповідач просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі.

Донецький окружний адміністративний суд ухвалою від 23.03.2020 року відкрив провадження у справі. Розгляд справи суд вирішив проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить копія паспорту серії НОМЕР_1 . Згідно паспортних даних позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , (а.с. 6-7).

Позивач є внутрішньо переміщеною особою з фактичним місцем проживання/перебування за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою № 1421- від 03.02.2020 року (а.с. 9).

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи, позивач 04.02.2020 року звернувся до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою № 542 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1. До заяви, крім іншого, позивачем було додано трудову книжку серії НОМЕР_2 (а.с. 40-41, 59-зв. бік. а.с. 59).

В матеріалах справи міститься також заява позивача від 04.02.2020 року, в якій останній просить відповідача розглянути його заяву на підставі наданих ним документів, зазначивши, що інших документів він подавати наміру не має, оскільки підприємство, де він працював у період з 18.01.1989 року по 16.12.1997 року, знаходиться на тимчасово непідконтрольній Україні території (а.с. 48, 65).

За наслідком розгляду поданої заяви та доданих до неї документів 11.02.2020 року рішенням Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 185 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу 10 років. Страховий стаж роботи позивача склав 34 роки 01 місяць 19 днів. Як вбачається з вказаного рішення до пільгового стажу позивача не зараховано період його роботи на Приватному акціонерному товаристві «Концерн Стирол» з 18.01.1989 року по 16.12.1997 року на посаді слюсаря-ремонтника з підстав не надання позивачем документів згідно з п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, та за відсутності документів щодо результатів атестації робочих місць згідно з п. 10 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383 (а.с. 10-11, 42-44, 60-61).

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 13- зв. бік а.с. 13), у спірний період позивач працював:

- з 18.01.1989 року по 30.12.1994 року на посаді слюсаря-ремонтника четвертого розряду на Горлівському державному об`єднані «Стирол» ім. О. Орджонікідзе (з 01.09.1994 року перетворено на Відкрите акціонерне товариство «Концерн Стирол»);

- з 30.12.1994 року по 27.03.1995 року на посаді слюсаря-ремонтника на Відкритому акціонерному товаристві «Концерн Стирол»;

- з 27.03.1995 року по 16.12.1997 року на посаді слюсаря-ремонтника п`ятого розряду служби ремонтну та сервісу обслуговування обладнання на Відкритому акціонерному товаристві «Концерн Стирол».

Довідкою за вих. № 29 від 30.01.2020 року, що видана Державним підприємством «Стирол» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки чи підтверджуючих записів підтверджується період роботи позивача з повним робочим днем на Горлівському виробничому об`єднані «Стирол» ім. С.Орджонікідзе» у періоди:

- з 18.01.1989 року (наказ № 45 від 16.01.1989 року) по 29.12.1994 року на посаді слюсаря-ремонтника цеху 1-В, по виробництву аміаку (запис також містить інформацію про перетворення цеху 1-В в завод по виробництву аміаку № 1-В (наказ № 723 від 31.07.1991 року, а також про те, що у зв`язку зі структурними змінами завод № 1-В з виробництва аміаку перетворено в об`єднаний аміачний завод ОАЗ (наказ № 1146 від 30.12.1994 року);

- з 30.12.1994 року (наказ № 1146к від 30.12.1994 року) по 26.03.1995 року на посаді слюсаря-ремонтника об`єднаного аміачного заводу по виробництву аміаку;

- з 27.03.1995 року (наказ № 353 від 24.03.1995 року ) по 16.12.1997 року (наказ № 1998 від 17.12.1997 року) на посаді слюсаря-ремонтника служби ремонту та сервісному обслуговуванню обладнання ремонтно-механічного заводу (РМЗ) по виробництву аміаку.

Зазначена довідка також містить твердження про те, що посади позивача, на яких він працював у зазначені періоди, передбачені списком № 1 розділу 8 «Хімічне виробництво» позиція 1080А010, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162). Довідка видана на підставі особистої карти позивача форми Т-2 № 76, технологічного процесу, згідно з атестацією робочих місць (наказ № 395-к від 04.04.1995 року, Закону України «Про пенсійне забезпечення», особистих рахунків (а.с. 12-зв. бік а.с. 12).

Із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 10.04.2020 року вбачається, що Приватне акціонерне товариство «Концерн Стирол» має місце знаходження юридичної особи у місті Горлівка Донецької області, тобто на підконтрольну українській владі територію вказане товариство не перереєстроване (а.с. 30-38, 70-73).

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та Законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 року N 280 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Основними завданнями Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; внесення пропозицій Міністрові соціальної політики щодо забезпечення формування державної політики із зазначених питань; виконання інших завдань, визначених законом.

Відповідно до ст. 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Згідно зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Комплексний аналіз норм Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Порядку № 637 дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Підтвердженням (доказом), що позивач, у оскаржуваний період (який не зараховано позивачу до пільгового стажу) працював на посаді, що віднесена законодавцем до пільгової - є записи в його трудовій книжці.

Водночас, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Суд зазначає, що посада позивача, на якій він працював в оскаржуваний період, а саме слюсаря-ремонтника по виробництву аміаку передбачена Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах зі шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 року.

Суд звертає увагу, що у трудовій книжці позивача чітко зазначено, що він у спірні періоди працював на посадах, що передбачені Списком № 1.

Отже, судом встановлено, що трудова книжка позивача оформлена належним чином, всі записи засвідчені належним чином, а тому вимога відповідача про надання додаткових довідок не відповідає вимогам законодавства.

Разом з тим, порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442 визначено, що пенсії за віком на пільгових умовах призначаються за результатами атестації робочих місць, яка також надає інші пільги і компенсації, передбачені законодавством, а саме надбавка за роботу в зазначених умовах, право на скорочений робочий день, додаткову відпустку й одержання лікувально-профілактичного лікування. Атестація повинна проводитися на підприємстві не рідше одного разу на п`ять років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Контроль за проведенням атестації, правильністю застосування Списків покладено на Державну експертизу умов праці.

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації) визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18.11.2005 року № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Разом з цим, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Суд зауважує, що пунктом 4.7 Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій № 22-1 від 25.11.2005 року передбачено, що право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Відповідно до п. 1.7 Порядку № 22-1, у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі (за висновком органу Пенсійного фонду) необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Крім цього, згідно з ч. 3 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів звернення відповідача до Приватного акціонерного товариства «Концерн Стирол» для отримання будь-яких додаткових відомостей щодо уточнення інформації стосовно режиму роботи позивача та проведення атестації робочих місць на підприємстві у період з 18.01.1989 року по 16.12.1997 року.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що відповідачем протиправно не враховано до пільгового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 18.01.1989 року по 16.12.1997 року на посаді слюсаря-ремонтника на Приватному акціонерному товаристві «Концерн Стирол», який відображений у його трудовій книжці.

А тому, суд вважає обґрунтованою позовну вимогу позивача про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії від 11.02.2020 року № 185, оскільки не зарахування вказаного періоду стало підставою для відмови позивачу в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 10 років.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи наведене вище, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, беручи до уваги приписи ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог ОСОБА_1 , самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним).

А саме, оскаржуване рішення відповідача підлягає визнанню протиправним та скасуванню із зобов`язанням відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.02.2020 року № 542 про призначення пенсії за віком за Списом № 1, зарахувавши спірний період до його пільгового стажу.

Проте позовна вимога в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити пенсію позивачу з дати подачі заяви про призначення пенсії за віком - 04.02.2020 року задоволенню не підлягає, оскільки, як слушно зазначає у своєму відзиві відповідач, правовідносини із призначення, перерахунку, виплати пенсій, оформлення документів для їх виплати відносяться до виключної компетенції органів Пенсійного фонду та є їх дискреційним повноваженням. Тож вказана вимога є формою втручання у повноваження органів Пенсійного фонду.

Оцінюючи вказані вище докази та вирішуючи справу в цілому, суд виходить з того, що згідно з положеннями ч.2 ст.2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно наявних матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до адміністративного суду було сплачено судовий збір у розмірі 840, 80 грн. згідно квитанції від 13.03.2020 року (а.с.15 а).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

За таких обставин, судовий збір у розмірі 560, 53 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 118, 139, 159-165, 199, 244-247, 257-263, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Торецьк, вул. Дружби, буд. 22) про визнання протиправним та скасування рішення від 11.02.2020 року № 185 та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 11.02.2020 року № 185 «Про відмову у призначенні пенсії за віком» ОСОБА_1 .

Зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.02.2020 року № 542 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до пільгового стажу період його роботи з 18.01.1986 року по 16.12.1997 року на Приватному акціонерному товаристві «Концерн Стирол».

У задоволенні іншої частини позовних вимог, - відмовити.

Стягнути з Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 560, 53 грн (п`ятсот шістдесят гривень п`ятдесят три копійки).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити сторонам, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 КАС України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя В.А. Голуб