Справа № 640/12709/19
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2020-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів: Василенка Я. М., Ганечко О. М.,

за участю секретаря Кірієнко Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства закордонних справ України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування наказу в частині, стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.11.2019, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 05.07.2019 звернувся до суду з позовом до Міністерства закордонних справ України, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність по ненаданню позивачу переліку рівнозначних посад в апараті МЗС або представництвах МЗС на території України, які вивільняються у порядку ротації, та переліку наявних посад, які вивільняються у порядку ротації після завершення довготермінового відрядження на посаді першого секретаря відділу з економічних питань Посольства України в Швейцарській Конфедерації; зобов`язати надати позивачу перелік рівнозначних посад в апараті МЗС або представництвах МЗС на території України, які вивільняються у порядку ротації, та перелік наявних посад, які вивільняються у порядку ротації; визнати протиправним та скасувати пункт 5 наказу від 02.04.2019 № 527-ос; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 листопада 2019 року позовну заяву залишено без розгляду відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, з підстав, визначених ч.ч. 3, 4 ст. 123 КАС України, з огляду на пропуск строку звернення до суду.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що висновок суду першої інстанції щодо пропуску строку звернення до суду є необґрунтованим, позаяк бездіяльність відповідача щодо ненадання для ознайомлення переліку рівнозначних посад в апараті МЗС або представництвах МЗС на території України, які вивільняються у порядку ротації, та переліку наявних посад, які вивільняються у порядку ротації, мала місце як на час відкликання, так і у подальшому після поновлення на підставі постанови суду. На переконання апелянта, така бездіяльність має триваючий характер, а тому строк звернення до суду не пропущено. Крім того, вказано, що позивач не надавав згоди на призначення його на посаду першого секретаря відділу країн Підсахарської Африки Департаменту країн Близького Сходу та Африки МЗС України, відтак відсутність такої згоди є триваючою, що свідчить про дотримання строку звернення з вимогою щодо оскарження пункту 5 наказу від 02.04.2019 № 527-ос.

У відзиві Міністерства закордонних справ України на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначено про безпідставність її доводів, адже подана апеляційна скарга не містить будь-якого обґрунтування щодо неправильності чи неповноти дослідження доказів, встановлення обставин у справі чи/або застосуванні норм матеріального права чи порушенням норм процесуального права, а є лише повним цитуванням адміністративного позову. Зауважено, що ані Законом України «Про дипломатичну службу», ані Порядком ротації працівників дипломатичної служби в системі органів дипломатичної служби України, затвердженого Наказом МЗС України від 31.05.2012 №147 не встановлено обов`язку МЗС України надавати відповідні переліки, про які вказано позивачем. Також апеляційна скарга містить посилання на те, що ОСОБА_1 призначено на посаду першого секретаря відділу країн Підсахарської Африки Департаменту країн Близького Сходу та Африки з 15.04.2019, і будь-яких зауважень щодо призначення позивач не висловлював, прохання надати перелік інших вакантних посад не виражав.

Представник апелянта та апелянт в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити. Представник відповідача просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, вказавши про її обгрунтованість та відповідність положенням чинного законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, які з`явились, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що після відкриття провадження у справі, до суду надійшло клопотання відповідача про залишення позову без розгляду з підстав пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду.

В обґрунтування поданого клопотання МЗС України зазначено, зокрема, що позивач був обізнаний з обставинами проходження служби в МЗС України та звернувся з даним позовом, суттєво пропустивши встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України місячний строк звернення до суду у справах щодо проходження публічної служби.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановляється місячний строк.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи та дослідивши питання дотримання ОСОБА_1 строку звернення з позовом, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Наказом МЗС України від 26.10.2012 № 2592-ос "Про переведення ОСОБА_1 ", позивача переведено з 02.11.2012 року з посади першого секретаря відділу міжнародного галузевого співробітництва Департаменту економічного співробітництва МЗС на посаду першого секретаря відділу з економічних питань Посольства України у Швейцарській Конфедерації на час довготермінового відрядження. Копія наказу наявна в матеріалах справи.

Наказом МЗС України від 08.11.2016 № 2345-ос позивача відкликано в Україну з 30.11.2016 у зв`язку з закінченням довготермінового відрядження.

Наказом МЗС України від 26.12.2017 № 2940-ос "Про надання ОСОБА_1 відпустки", ОСОБА_1 надано щорічну відпустку за відпрацьований у Посольстві України в Швейцарській Конфедерації період на 100 календарних днів з 04.12.2016 по 16.03.2017.

Позивач, посилаючись на Порядок ротації посадових осіб дипломатичної служби в органах дипломатичної служби, затверджений наказом МЗС від 18.10.2018 № 427, вважає, що МЗС вчинило бездіяльність та після його повернення з довготермінового відрядження не надало йому перелік рівнозначних посад в апараті МЗС України або представництвах на території України, які вивільняються у порядку ротації, та перелік наявних посад, які вивільняються у порядку ротації.

Як вказано вище, правова позиція апелянта обґрунтована тим, що вказана бездіяльність носить триваючий характер, а тому строк звернення з позовом до суду не пропущено.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що Верховним Судом України у постанові від 24.11.2015 року (№ 21-3538а15) зазначено, що сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим. Відтак початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, на час виникнення спірних правовідносин був чинним Порядок ротації працівників дипломатичної служби в системі органів дипломатичної служби України, затвердженого Наказом МЗС України від 31.05.2012 року №147, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.06.2012 року за № 1016/21328, а не Порядок ротації посадових осіб дипломатичної служби в органах дипломатичної служби, затверджений наказом МЗС від 18.10.2018 року № 427, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 08.11.2018 року за № 1274/32726, на який посилається позивач у своїй позовній заяві.

Згідно з абз. 2 п. 7 Порядку № 147, працівники, строк довготермінового відрядження яких завершився, зобов`язані протягом трьох робочих днів з моменту повернення в Україну прибути до Департаменту персоналу для вирішення питання щодо подальшого проходження дипломатичної служби.

Відповідно до ч. 6 ст. 21 Закону України "Про дипломатичну службу" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), після закінчення довготермінового відрядження працівникам дипломатичної служби надається попередня посада або посада не нижча тієї, яку обіймав працівник у довготерміновому відрядженні, а в разі неможливості надання такої посади - рівноцінна їй посада в системі органів дипломатичної служби.

Наказом МЗС від 29.05.2017 року № 824-ос "Про звільнення ОСОБА_1 " позивач був звільнений з посади першого секретаря відділу з економічних питань Посольства України в Швейцарській Конфедерації за порушення Присяги державного службовця за підстав визначених ст.ст.147-149 КЗпП, п.4 ч.І ст.66 Закону України "Про державну службу", п.1 ч.2 ст.41 Закону України "Про дипломатичну службу".

Відтак, ОСОБА_1 після закінчення щорічної відпустки 16.03.2017 та винесення наказу МЗС про його звільнення 29.05.2017, було достеменно відомо про обставини проходження ним дипломатичної служби та причини невирішення МЗС питання щодо його подальшого працевлаштування після завершення довготермінового відрядження, в тому числі і не надання переліку рівнозначних посад в апараті МЗС або представництвах МЗС на території України, які вивільняються у порядку ротації, та переліку наявних посад, які вивільняються у порядку ротації. Зазначені обставини жодним чином не спростовано апелянтом, а посилання на факт триваючих правовідносин є безпідставним.

В частині вимог щодо визнання протиправним та скасування пункту 5 наказу МЗС України від 02.04.2019 № 527-ос, виданого на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2019 у справі № 826/8214/17, яким скасовано наказ МЗС України від 29.05.2017 року № 824-ос "Про звільнення ОСОБА_1 ", та відповідно до пункту 5 ОСОБА_1 призначено на посаду першого секретаря відділу країни Підсахарської Африки Департаменту країн Близького Сходу та Африки з 15.04.2019 року з посадовим окладом 9600 грн. на місяць, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до Акту № 7 від 08.04.2019, 08.04.2019 року в Департаменті менеджменту персоналу МЗС України відбулася зустріч з ОСОБА_1 , під час якої його ознайомлено з наказом МЗС від 02.04.2019 № 527-ос. Однак, останній відмовився письмово з ним ознайомлюватися. Позивачу, на його прохання, було надано завірену копію вказаного наказу МЗС від 02.04.2019 року № 527-ос.

Постановою від 06.11.1992 року №9 Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" у пункті 1 вказано на те, що діяльність судів по розгляду справ цієї категорії повинна спрямовуватися на всемірну охорону конституційного права кожного на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також на охорону прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, на зміцнення трудової та виробничої дисципліни, на виховання працівників у дусі свідомого й сумлінного ставлення до праці.

Разом з тим, ОСОБА_1 15.04.2019 приступив до роботи, а додатковими доказами його обізнаності про обставини проходження ним дипломатичної служби є підписання 23.04.2019 року посадової інструкції першого секретаря відділу країн Підсахарської Африки Департаменту країн Близького Сходу та Африки МЗС та протягом 10 днів з моменту винесення наказу про призначення на посаду, ознайомлення з визначеними йому завданнями, ключовими показниками результативності, ефективності та якості службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії "Б" або "В".

В частині посилань апелянта щодо наявності підстав для стягнення на його користь моральної шкоди, то колегія суддів приходить до переконання, що така вимога є похідною від вищенаведених, а відтак підстави для її задоволення відсутні.

Одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, вимагає дотримання норм, які регламентують строки подання скарг. У той же час, такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби правового захисту (рішення у справі "Мельник проти України" № 23436/03).

Відтак, з метою забезпечення принципу правової визначеності та запобігання порушенню принципу верховенства права суди повинні досліджувати дотримання строку звернення до суду, причини його пропуску та послідовно застосовувати відповідні правові наслідки його спливу.

В контексті вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо пропуску, визначеного ч. 5 ст. 122 КАС України місячного строку звернення до суду у справах щодо проходження публічної служби.

Оцінюючи доводи апелянта щодо дотримання строку звернення з даним позовом до суду, судова колегія зазначає, що сукупність досліджених документів свідчить про те, що позивач знав або повинен був знати про порушення своїх прав, що свідчить про звернення до суду з пропуском строку встановленого чинним законодавством для такого звернення.

Згідно з ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк був пропущений та чи підлягає він поновленню.

Таким чином, для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню до суду, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність з доданням відповідних доказів, оскільки, в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Однак, позивач пропустив визначений строк звернення до суду з даним адміністративним позовом та суд не вбачає поважних причин для його поновлення.

Відповідно до практики ЄСПЛ, право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Слід зазначити, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників процесу та своєчасного виконання ними передбачених процесуальним законом певних процесуальних дій. Інститут строків у судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Таким чином, правовий припис «в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом» означає, що позов має подаватись лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, що розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків необхідне для досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.11.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства закордонних справ України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування наказу в частині стягнення моральної шкоди - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.11.2019 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко

Повний текст постанови виготовлено 09.06.2020