Справа № 815/4437/15
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

04 червня 2020 року

Київ

справа №815/4437/15

адміністративне провадження №К/9901/13779/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2015 року (суддя Бутенко А.В.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року (головуючий суддя Джабурія О.В., судді: Крусян А.В., Шляхтицький О.І.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Таламус ЛТД" до Одеської митниці Державної фіскальної служби України, інспектора Одеської митниці Державної фіскальної служби України Ковальчука Михайла Васильовича про скасування рішення, картки відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Таламус ЛТД" (далі - Товариство, позивач) звернулось до суду з позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби України (далі - Митниця, відповідач), інспектора Одеської митниці Державної фіскальної служби України Ковальчука Михайла Васильовича про скасування рішення, викладеного у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060006/2015/00045 від 24 липня 2015 року, та рішення про коригування митної вартості товарів №500060006/2015/000021/1 від 24 липня 2015 року, зобов`язання повернути сплачену фінансову гарантію у розмірі 2042,55 грн.

Обґрунтовуючи позовну заяву, Товариство вказувало, що визначення митним органом митної вартості товару, який ввозився на митну територію України, по шостому (резервному), а не по першому (за ціною договору), як було здійснено позивачем, методу суперечить вимогам Митного кодексу України (далі - МК України), оскільки декларантом було надано всі необхідні документи для ідентифікації товару, що ввозився, та підтвердження заявленої ним митної вартості останнього.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року, позов задоволено частково: скасовано рішення державного інспектора Одеської митниці ДФС Ковальчука Михайла Васильовича про відмову у митному оформленні товарів №500060006/2015/00045 від 24 липня 2015 року та про коригування митної вартості товарів №500060006/2015/000021/1 від 24 липня 2015 року; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Приймаючи такі рішення, суди, дослідивши обставини справи, прийшли до висновку, що позивачем подано всі належні та допустимі докази в підтвердження правильності обраного методу визначення митної вартості товару та числових значень останньої, а отже, як наслідок, відсутність у відповідача підстав для визначення митної вартості імпортованого позивачем товару за іншим (шостим) методом.

Водночас, підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача повернути сплачену фінансову гарантію у розмірі 2042,55 грн. була їх передчасність з огляду на те, що законодавством визначено механізм повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу чи помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, й у разі незгоди з рішенням чи дією митних органів щодо визначення, призначення, заявлення, з`ясування достовірності, коригування та/чи інших дій щодо митної вартості; митного контролю і митного оформлення, декларант (суб`єкт господарювання, підприємство) може піддати ці дії чи рішення судовому контролю; якщо ж у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень чи дій митних органів, які зумовили помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 МК України, статті 43 Податкового кодексу України і статті 45 Бюджетного кодексу України, з дотриманням процедури, яка передбачає подання заяви та прийняття митним органом, що здійснював оформлення митної декларації, висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Не погоджуючись з прийнятими судами рішеннями, Митниця звернулась до суду з касаційною скаргою, в якій просила їх скасувати, зазначаючи, що митну вартість імпортованого позивачем товару було нею скориговано у зв`язку із наявністю розбіжностей в поданих Товариством документах, а також непідтвердженням всіх складових заявленої ним митної вартості.

При цьому доводи касаційної скарги свідчать про те, що відповідачем рішення судів попередніх інстанцій фактично оскаржуються лише в частині задоволення позовних вимог.

Позивач в письмових запереченнях (відзиві) на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними, а рішення судів попередніх інстанцій, які він просив залишити без змін, - обґрунтованими та законними.

Відповідно до частини 1 статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши судові рішення та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд приходить до наступного висновку.

Судами встановлено, що 26 червня 2009 року між Товариством (як покупцем) та Компанією «Ronby Invest LLP», Англія (як продавцем) укладено контракт №TR-09/06, відповідно до умов якого продавець зобов`язався поставити у власність покупця металопродукцію (білу жерсть) в кількості та асортименті, визначених у специфікаціях; згідно ж з пунктом 4.1 контракту останній укладений на умовах DDU м.Одеса в тлумаченні цього терміну Міжнародними комерційними умовами «Інкотермс» (2000), а поставка здійснюється за реквізитами покупця, зазначеними у специфікації та вантажних інструкціях; передача товару здійснюється на ліцензійному складі (пункт 4.3 контракту).

Додатковою угодою №2 від 11 липня 2011 року сторони внесли зміни до контракту №TR-09/06 від 26 червня 2009 року й погодили, що останній укладений на умовах DАР м.Одеса в тлумаченні цього терміну Міжнародними комерційними умовами «Інкотермс» (2010), а додатковими угодами №6 від 27 грудня 2012 року, №12 від 10 червня 2015 року, №13 від 01 липня 2015 року - змінили строк дії контракту (продовживши його до 31 грудня 2010 року), реквізити сторін та місце фактичної передачі товару (склад отримувача).

Відповідно до інвойсу №TR-09/06-223 від 22 липня 2015 року продавцем поставляється покупцеві товар у кількості 7909 кг й вартістю 1,195 доларів США за 1 кг (загальна вартість - 9451,26 доларів США).

24 липня 2015 року декларантом ТОВ «Таламус ЛТД» для здійснення митного оформлення товару (жерсті білої у листах ЕЖК марки MR, розміром 016s*712*820, з покриттям оловом Е 2.8/2.8G/M2, що відповідає стандарту JIS G3303, ступінь твердості Т4 ВА, відділка поверхні Bright finish, кромка відрізна - 7909 кг (5 металічних коробів, які закріплені на 5 дерев`яних паллетах); виробник «Handan Zhuoli Fine Steel Plate Co., LTD», країна виробництва: CN, торговельна марка: немає даних; використовується для власного виробництва кришок для закупорювання скляної тари) до Митниці подано митну декларацію №500060006/2015/005508, в якій зазначено митну вартість товару на рівні 1,195 доларів США за 1 кг.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом подано Митниці наступні документи: інвойс від 22 липня 2015 року №TR-09/06-223, зовнішньоекономічний договір (контракт) від 26 червня 2009 року №TR-09/06; додаткову угоду до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 11 липня 2011 року №2, додаткову угоду до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 27 грудня 2012 року №6, додаткову угоду до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 10 червня 2015 року №12, додаткову угоду до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 01 липня 2015 року №13, специфікацію №200 від 22 липня 2015 року, коносамент від 12 липня 2015 року №MSCUXJ965354, пакувальний лист, інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного та радіологічного контролю товару, декларацію походження товару.

За результатами візуальної перевірки документів та співставлення даних, поданих декларантом для підтвердження заявленої митної вартості зазначених товарів, та відомостей, що необхідні для здійснення митного контролю та оформлення, на етапі контролю митної вартості державним інспектором Одеської митниці ДФС Ковальчук М.В. встановлено, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності й документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, зокрема: у інвойсі від 22 липня 2015 року №TR-09/06-223 та у додатковій угоді від 11 липня 2011 року №2 зазначено умови поставки DAP, у той же час згідно інвойсу від 14 серпня 2014 року №11/120-ТЛС-83 зазначено умови CIF; у коносаменті від 12 липня 2015 року №MSCUXJ965354 зазначено відправником товару «Handan Zhuoli Fine Steel Plate Co., LTD» з адресою Nо.16 JULIANG Road INDUSTRIAL PARK of CHENGAN COUNTY, HANDAN City, HEBEI PROVINCE, CHINA, а у інвойсі від 22 липня 2015 року №TR-09/06-223 зазначено підприємство з іншою адресою «Handan Zhuoli Fine Steel Plate Co., LTD» з адресою Nо.16 JULIANG Road INDUSTRIAL PARK of CHENGAN COUNTY, СН-HANDAN City, HEBEI PROVINCE, CHINA.

У відповідності до частин 3 та 6 статті 53 МК України, пункту 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №599, посадова особа митниці повідомила декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів, а саме: виписки з бухгалтерської документації; каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару; копії митної декларації країни відправлення; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, проте декларант повідомив про неможливість представлення таких документів в десятиденний термін й просив завершити митне оформлення на підставі вже поданих документів.

24 липня 2015 року митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №500060006/2015/000021/1, яким таку його вартість визначено за резервним методом на рівні 1,24 доларів США за 1 кг (замість 1,195 доларів США за 1 кг як зазначало Товариство), а також видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060006/2015/00045 від 24 липня 2015 року.

27 липня 2015 року після сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом, та сплатою різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х МК України в розмірі 2042,55 грн. товар випущено у вільний обіг за декларацією від 27 липня 2015 року №500060006/2015/005589.

В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ж до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пунктами 23 та 24 частини 1 статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За змістом статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).

Так частинами 1 - 3 статті 57 (глава 9 розділу ІІІ) МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами 1 - 2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (частина 1 статті 64 «Резервний метод» МК України).

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

За змістом частин 1 - 3 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частини 5 - 6 статті 53 МК України).

Згідно із частинами 1 - 3 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

В той же час частиною 6 зазначеної статті передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У відповідності до частин 1 та 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі (частина 12 статті 264 МК України).

Отже митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Разом з тим суди, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, прийшли до висновку про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем з первинною МД документів та наведених в ній відомостей для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених частинами 1 та 2 статті 58 МК України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6 статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і підстав для застосування положень частини 3 статті 57 та частини 3 статті 58 МК України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.

При цьому надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

В той же час відповідачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанцій не надано жодних доказів недостовірності заявленої Товариством вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Так, cудами встановлено, що наданий до митного органу під час митного оформлення інвойс від 22 липня 2015 року №TR-09/06-223 містить повну інформацію про ціну поставки товару, зокрема, 1195,00 доларів США за 1 тону (тобто 1,195 доларів США за 1 кг) на передбачених в контракті умовах і не потребує визначення складових митної вартості.

Крім того, в наданій до митного органу специфікації №200 від 22 липня 2015 року до контракту №TR-09/06 від 26 червня 2009 року зазначена інформація про найменування товару (жесть белая в листах...), кількість (7,909 т), ціну (1195,00 доларів США за 1 тону), загальну суму до сплати (9451,26 доларів США), дату поставки з заводу (липень 2015 року), тобто вона також відображає відомості щодо ціни, яка підлягає сплаті за товар.

Посилання ж митного інспектора на те, що у копії інвойсу від 22 липня 2015 року №TR-09/06-223 та у додатковій угоді від 11 липня 2011 року №2 вказано умови DAP, у той же час в інвойсі від 14 серпня 2014 року №11/120-ТЛС-83 передбачено умови CIF є помилковими, адже інвойс від 14 серпня 2014 року №11/120-ТЛС-83 стосується договору про надання послуг №11/120-ТЛС від 23 листопада 2011 року, укладеного між Товариством (як виконавцем) та Компанією «Ronby Invest LLP» (як замовником) щодо надання послуг з митного декларування товарів, переміщенню й зберіганню товарів на складі Товариства, а інвойс №TR-09/06-223 від 22 липня 2015 року виписаний на виконання контракту №TR-09/06 від 26 червня 2009 року, укладеного між позивачем та Компанією «Ronby Invest LLP», тобто інвойс від 14 серпня 2014 року №11/120-ТЛС-83 хоча й подавався під час митного оформлення спірного товару, проте не має прямого відношення до господарської операції за контрактом №TR-09/06 від 26 червня 2009 року.

Що ж до іншої розбіжності, виявленої митним інспектором у поданих Товариством документах, стосовно того, що у коносаменті від 12 липня 2014 року №MSCUXJ965354 зазначено відправником товару "Handan Zhuoli Fine Steel Plate Co., LTD" з адресою №о.16 JULIANG Road INDUSTRIAL PARK of CHENGAN COUNTY, HANDAN City, HEBEI PROVINCE, CHINA, а у інвойсі від 22 липня 2015 року №TR-09/06-223 зазначено підприємство з іншою адресою "Handan Zhuoli Fine Steel Plate Co., LTD" з адресою №о.16 JULIANG Road INDUSTRIAL PARK of CHENGAN COUNTY, СН-HANDAN City, HEBEI PROVINCE, CHINA, то вони також є необґрунтованими, оскільки Товариство не має прямих господарських, зовнішньоекономічних зв`язків з "Handan Zhuoli Fine Steel Plate Co., LTD", що є виробником жерсті білої у листах та є постачальником товару для Компанії «Ronby Invest LLP»; крім того, незначна відмінність в одному слові в адресі виробника, що міститься у інвойсі від 22 липня 2015 року №TR-09/06-223 та коносаменті від 12 липня 2014 року, жодним чином не впливає на правильність визначення митної вартості імпортованого позивачем товару.

Враховуючи викладене, висновок судів попередніх інстанцій у справі, що розглядається, про те, що виявлені митним органом під час митного оформлення імпортованого позивачем товару розбіжності не мали впливу на правильність визначення його митної вартості та, як наслідок, про наявність правових підстав для скасування рішення про коригування митної вартості товарів №500060006/2015/000021/1 від 24 липня 2015 року і картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060006/2015/00045 від 24 липня 2015 року ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Доводи ж касаційної скарги не спростовують мотивів, покладених судами в основу оскаржуваних рішень, й не свідчать про неправильне застосування ними норм матеріального права або ж порушення процесуальних норм, а фактично зводяться лише до переоцінки встановлених судами обставин справи, що, в свою чергу, не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 350, 355 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко ,

Судді Верховного Суду