Справа № 452/2745/19
Суддя: Кравців В. І.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 452/2745/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"25" листопада 2019 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області у складі головуючого судді Кравціва В.І., розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду за правилами позовного провадження, встановленого для розгляду окремих категорії термінових адміністративних справ адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Федорича Тараса Миколайовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 27 серпня 2019 року пред`явив адміністративний позов до інспектора з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Федорича Т.М. про визнання дій протиправними та скасування постанови від 22 березня 2016 року про накладення адміністративного стягнення - штрафу у розмірі 450 грн.

У обґрунтування позову ОСОБА_1 посилався на те, що 22 березня 2019 року він припаркував свій автомобіль у м. Львові на проспекті Шевченка, 24 у місці, відведеному для паркування автомобілів, водії мають пільги, як інваліди, оскільки мав для цього законне право, так як він є інвалідом третьої групи, але повернувшись до автомобіля, виявив на ньому постанову, складену інспектором з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Федоричем Т.М. про накладення на нього штрафу, однак самого інспектора він не бачив, з ним не спілкувався та жодних документів у нього, позивача, інспектор не перевіряв.

Таким чином, інспектор порушив вимоги ст. 256 КУПАП в частині того, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказана особа має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання і таке право було порушене інспектором Федоричем Т.М., також під час складання протоколу особі, яка притягається до відповідальності роз`яснюються його права та обов`язки, про що робиться відмітка у протоколі, однак цього інспектором зроблено не було, а відтак вважає, що своїми діями інспектор Федорич Т.М. безпідставно порушив його права, як інваліда, а справа підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідач інспектор з паркування управління безпеки міста Львівської місбької ради Федорич Т.М. 18 жовтня 2019 року подав до суду копотання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, посилаючись на те, що строк оскарження постанови закінчився 18 квітня 2019 року, а позивач пред`явив позов лише 27 серпня 2019 роу, однак жодним чином не довів поважність пропуску строку на оскарження, а також з незалежних від інспектора прични не отримав поштове відправлення від 22 березня 2019 року.

ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач Федорич Т.М. подав заяву про розгляд справи за його відсутності, а також, подав відзив про невизнання позову, посилаючись на те, що зміст позовної заяви у справі не відповідає фактичним обставинам справи, винесення постанови без участі позивача не обмежувало його право на захист, посилання позивача на положення ст. 256 КУпАП є недоречним, оскільки інспектор з паркування не уповноважений складати протокол. Виходячи із системного аналізу Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», Порядку надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які пеервозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортними засобами, що належать громадським організаціям з інвалідністю, підприємствам, установм, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціальногозахисту наслення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів, затвердженого постановою КМУ № 585 від 25.05.2011 та Правил паркування транспортних засобів, затвердженихпостановю КМУ № 1342 від 03.12.2009 позивач повинен був розмістити знак «Водій з інвалідністю» на автомобілі, якщо б він виявив бажання користуватися відповідними пільгами, а у іншому випадку у нього не виникає права на паркування за вказаними пільгами, тому інспектором, як посадовою особою, було належним чином розглядуто справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову, яка є законною, обгрунтованою та справедивою та інспектор діяв правомірно у межах своїх повноважень у спосіб, передбачений законом.

Дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами суд встановив таке.

Із постанови про накладення адміністративного стягнення відомо, що 22 березня 2019 року іспектором з пракування, управління безпеки міста Львівської міської ради Федоричем Т.М. була винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 152-1 КУпАП - накладено штраф у розмірі 450 грн., у якій зазначено, що ОСОБА_1 , 22 березня 2019 року о 14 год. 33 хв. у м. Львові на пр. Шевченка, 24, керуючи транспортним засобом марки «HYUNDAI GRANDEUR», номерний знак НОМЕР_1 , порушив п.п. «е» п. 8,4 ПДР, табл. 7.17 «інвалід», а саме, паркування транспортних засобів на місцях, призначених для безоплатного паркування транспортних засобвв особами, які не мають відповідних пільг (а. с. 4).

Даючи правову оцінку вказаній постанові суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтями 8 та 9 цього Кодексу встановлено, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно ч. 2 ст. 291 КУпАп постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Позивач Мошуманський П.М. 11.11.2019 подав заяву про поновлення процесуального строку на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення посилаючись на те, що оскажувана постанова була винесена інспектором з паркування 22 березня 2019 року про порушення правил паркування транспортних засобів, зафіксованого в режимі фотозйомки, тобто без з`ясування на місці всіх обставин справи та ознайомлення його, позивача, з постановою, однак про її існування він довідався лише 20 серпня 2019 року після виклику до державного виконавця Самбірського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області, де йому було повідомлено про необхідність сплати заборгованості із врахуванням виконавчого збору, однак ні за адресою реєстації місця проживання, яка згідно паспорта громаднина України вказана АДРЕСА_4, ні за своїм фактичним місцем проживання по АДРЕСА_3 , який зазначений в Єдиному реєстрі власників транспортних засобів, він не отримував від відповідача поштовим листом копії оскаржуваної постанови.

Із фотокопії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, сформованої для адресата ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , видно, що відсутні відомості про отримання поштового відправлення адресатом чи будь-ким із інших членів сім`ї, а з довідки ВПЗ видно, що вказане поштове відправлення не вручено, повернуто відправнику - міській раді, із відміткою про те, що адрсат за вказаною адресою не проживає, тобто вказана постанова адресату не вручена ( а.с. 20,21).

Із виклику державного виконавця від 25.07.2019 видно, що ОСОБА_1 запропоновано з`явитися до Самбірського МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області щодо сплати боргу за виконавчим документом ( а. с. 5).

Отже, клопотання позивача ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на оскарження постанови слід задовольнити.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України "Про правила дорожнього руху" від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі ПДР).

Згідно п.п. «е» п. 8.4. ПДР - «Таблички до доржніх знаків» уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Згідно п. 7.17 розділу "33 Дорожні знаки" ПДР знак "Особи з інвалідністю" - означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю" відповідно до вимог цих Правил.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 152-1 КУпАП, яка передбачає відповідальність за паркування транспортних засобів на місцях, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, особами, які не мають відповідних пільг (крім випадків, визначених частиною шостою цієї статті), або на місцях, не призначених для паркування відповідних транспортних засобів.

Однак, згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи загального захворювання, термін дії довічно ( а. с.7).

Отже, відповідальність за ч. 2 ст. 152-1 КУпАП наступає не за нустановлення розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю», а за відсутність в особи відповідних пільг. Проте, у ОСОБА_3 такі пільги є відповідно до ч. 6 ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».

Відповідно до ч. 1 ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Тобто, відповідач не повинен був складати протокол, а відтак посилання позивача про необхідінсть складання протоколу є необгрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При цьому суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі "Пономарьов проти України" (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що "право на справедливий судовий розгляд", яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу resjudicata - принципу остаточності рішень суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами п. 3) ч. 3 ст. 286 КАС Україним за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема касувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ураховуючи те, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю, що підтверджується посвідченням, тобто мав право здійснювати зупинку автомобіля на місці, яке позначене дорожнім знаком 5.38 "Місце для стоянки з додатковою табличкою до нього" 7.17 "Інваліди", суд дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, винесеної інспектором з паркування та про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 241- 244, 246, 250 КАС України,

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора з пракування управління безпеки міста Львівської міської ради Федорича Т.М. задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову серія ЛВ11536, винесену 22 березня 2019 року інспектором з пракування управління безпеки міста Львівської міської ради Федоричем Т.М., про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152-1 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення, протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя