Справа № 300/371/20
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2020-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" червня 2020 р. справа № 300/371/20
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Шумей М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08.02.2019, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (надалі, також відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08.02.2019.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.02.2020 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви (а.с.19-21). Позивач у встановлений судом строк усунула вказані судом недоліки (а.с.23-27).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.32-33).
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності письмові докази, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, а відповідач заперечує проти позову, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.
Із позовної заяви вбачається та не заперечується відповідачем, що ОСОБА_1 , починаючи з 01.07.2010 призначено пенсію за вислугу років, а з 01.07.2016 досягла пенсійного віку і отримує пенсію за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення ОСОБА_1 Серія НОМЕР_1 від 07.10.2010 (а.с.13).
10.02.2020 позивач звернулася із заявою до Коломийського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) з проханням надати копії документів виконавчого провадження та документів, що стали підставою для відкриття виконавчого провадження щодо стягнення боргу.
Не погоджуючись із нарахованим боргом, ОСОБА_1 , з метою скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), звернулася до суду із позовною заявою.
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із таких підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд вказує, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 №2464-VI (надалі, також Закон №2464-VI).
Відповідно до підпункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі, також - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Положеннями частини 4 статті 4 Закону №2464 та підпункту 2.1.3 пункту 2.1 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої постановою Пенсійного фонду України від 27.09.2010 №21-5 передбачено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до частини 4 статті 4 Закону № 2464, особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Аналіз цієї норми в редакції, яка діяла на момент досягнення позивачем 55 років, свідчить про те, що звільнення фізичної особи-підприємця, яка обрала спрощену систему оподаткування від сплати єдиного внеску можливе при наявності двох умов:
- така особа повинна мати статус пенсіонера за віком або інваліда;
- отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 №2148-VIII перше речення частини 4 статті 4 Закону №2464-VI викладено в такій редакції: особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.
Згідно із пунктом 1 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону, зазначені зміни набрали чинності 01.01.2018.
Так, аналіз цієї норми свідчить про те, що від сплати за себе єдиного внеску звільняються фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування за наявності таких обов`язкових умов:
1) отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
2) отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.
Відповідно до статей 2 та 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 трудові пенсії діляться на пенсії: за віком; за інвалідністю; в разі втрати годувальника; за вислугу років. Право на пенсію за віком мають жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Водночас, згідно із частиною 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" жінки мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року.
Таким чином, право жінок на пенсію за віком, що передбачене частиною 1 статті 12 Закону №1788-ХІІ та частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV пов`язується, зокрема з досягненням 57 років 6 місяців.
Для вирішення питання, чи була ОСОБА_1 у спірний період (після досягнення 55-річного віку) зобов`язана нараховувати та сплачувати за себе єдиний внесок, необхідно встановити, чи відповідала вона критеріям, визначеним частиною 4 статті 4 Закону №2464-VІ.
Як зазначено вище, 01.07.2016 позивач набула пенсійного віку (57 років 6 місяців), встановленого частиною 1 статті 12 Закону №1788-ХІІ та частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV, а відтак, і набула право на призначення пенсії за віком. На переконання суду, встановлена частиною 4 статті 4 Закону №2464-VІ вимога наявності у особи статусу пенсіонера за віком означає досягнення такою особою пенсійного віку, та не передбачає отримання саме пенсії за віком, а не будь-якої іншої, що підтверджується і визначеною законодавцем другою умовою для звільнення особи від сплати за себе ЄСВ, отримання відповідно до закону пенсії, без уточнення конкретного її виду.
Відтак, передбачені частиною 4 статті 4 Закону №2464-VІ вимоги про досягнення особою пенсійного віку (набуття статусу пенсіонера за віком) та отримання відповідно до закону пенсії підлягають застосуванню в сукупності та не суперечать одна одній.
З матеріалів справи судом встановлено, що на момент досягнення пенсійного віку ОСОБА_1 здійснювала підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець, перебувала на спрощеній системі оподаткування та отримувала призначену з 2016 року пенсію за віком. За таких обставин, позивач відповідав у повній мірі визначеним у частині 4 статті 4 Закону №2464-VІ критеріям та з 01.07.2016 року підлягав зняттю з обліку як платник ЄСВ а, відтак і звільненню від сплати за себе такого внеску.
Натомість, відповідач, нарахувавши за спірний період заборгованість зі сплати ЄСВ, помилково ототожнив визначену частиною 4 статті 4 Закону №2464-VІ, умову набуття особою статусу пенсіонера за віком із отриманням такою особою пенсії, призначеної за віком.
Відповідно до частини 1 статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 3 Конституції України закріплено принцип верховенства права, який є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні.
Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Згідно із пунктом 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Разом з цим, пунктом 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003, встановлено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).
Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В даному випадку, Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності своїх дій та не надано обґрунтованих доводів прийняття оскарженої податкової вимоги, відповідно до норм чинного законодавства.
У відповідності до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Квитанцією №47801894 від 14.02.2020 підтверджується сплата позивачем судового збору у сумі 840,80 грн. (а.с.1).
Будь-яких доказів про понесення ОСОБА_1 інших витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не надано, а відтак, підлягають стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача, понесені ним судові витрати по сплаті судового збору.
Згідно пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162-165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно із пунктом 3 розділу IV "Прикінцеві положення" КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ;

відповідач: Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, адреса: вул. Незалежності, буд. 20, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ - 43142559.

Суддя Шумей М.В.