Справа № 620/1657/20
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2020-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2020 року Чернігів Справа № 620/1657/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Поліщук Л.О.,

при секретарі Клименок А.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни (далі по тексту відповідач, Приватний виконавець), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» (далі по тексту ТОВ «Фінфорс»), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.03.2020 № 61628193, відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса від 14.03.2020 № 3958 про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості в розмірі 10378,50 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки прийнята з порушенням вимог частин першої, другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», так як, вона зареєстрована та постійно проживає в с. Бахмач, Чернігівської області, ця інформація відома відповідачу, відтак виконавчі дії мають проводитися виконавчою службою за місцем проживання позивача, тобто в с. Бахмач (а.с. 1).

Відповідач зазначив, що відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. У виконавчому написі від 14.03.2020 № 3958, виданим приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області місцем проживання позивача вказано м. Київ, тобто округ, в якому відповідач здійснює діяльність та відповідно на який розповсюджується його компетенція. Місце реєстрації не є підтвердженням місця проживання. Тому вважає, що оскаржувана постанова винесена правомірно, з додержанням вимог чинного законодавства.

Додатково зазначає, що витрати позивача на правову допомогу не підтверджені належними доказами, а розмір заявленої суми не відповідає дійсності (а.с. 93-98).

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належними чином.

Від позивача та від відповідача надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, не здійснювалося.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Із заявою про примусове виконання рішення від 20.03.2020 № б/н ТОВ «Фінфорс» звернулося до відповідача, в якій просило відкрити виконавче провадження та стягнути з ОСОБА_1 борг у розмірі 10378,50 грн (а.с. 99).

До заяви додано виконавчий напис від 14.03.2020 № 3958, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області місцем проживання позивача вказано м. Київ ОСОБА_2 , про звернення стягнення з ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , фактичне місце роботи невідоме, який(-а) є Боржником за Кредитним договором № 310995-А від 06 липня 2018 року, укладеним з ТОВ «СС ЛОУН», ідентифікаційний код юридичної особи 40071779, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами № 40071779-6 від 30 жовтня 2018 року є ТОВ «Фінфорс», ідентифікаційний код юридичної особи 41717584, місцезнаходження: 01042, м. Київ, Новопечерський провулок, будинок 19/3, корпус 2, офіс 9. Загальна сума, що підлягає стягненню 10378,50 грн (а.с. 100).

Між товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» (Кредитодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено Договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 06.07.2018 № 310995-А, згідно якого Кредитодавець надає Позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та проценти за користування кредитом відповідно до умов Договору. Адресою позивача значиться: АДРЕСА_3 (а.с. 104-115).

24.03.2020 Приватним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 61628193, згідно якої постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованість в розмірі 10378,50. Адресою значиться: АДРЕСА_2 (а.с. 121).

Зазначена постанова відповідачем була направлена ОСОБА_1 листом від 24.03.2020 № 13475, в якому зазначено дві адреси позивача на адресу: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 (а.с. 120).

Квитанцією АТ «Укрпошта» від 25.03.2020 та Списком № 74 листів рекомендованих, відправлених Приватним виконавцем підтверджується направлення документів виконавчого провадження позивачу на адресу: АДРЕСА_2 (а.с. 138).

Квитанцією АТ «Укрпошта» від 25.03.2020 № ПН 55 та Списком № 76 листів рекомендованих, відправлених Приватним виконавцем підтверджується направлення документів виконавчого провадження позивачу на адресу: АДРЕСА_4 20 (а.с. 137).

Копією паспорта громадянина України від 15.10.2004 серії НОМЕР_2 підтверджується те, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 9-10).

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Так, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема: виконавчих написів нотаріусів (частина перша статті 3 Закону № 1404-VIII).

Згідно частини першої статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною другою статті 24 Закону № 1404-VIII передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Згідно частин першої, третьої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

В силу частин першої, другої статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 № 1403-VІІІ виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Отже, Закон України «Про виконавче провадження» і Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначають вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження.

Зі змісту наведених норм вбачається, якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

Пунктом 10 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії паспорту позивача від 15.10.2004 серії НМ НОМЕР_3 вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 9-10).

Згідно виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем від 14.03.2020 № 3958 адреса реєстрації позивача значиться: АДРЕСА_4 . АДРЕСА_6 , а адреса місця проживання: АДРЕСА_2 (а.с. 100).

У постанові від 24.03.2020 про відкриття виконавчого провадження № 61628193 адресою значиться: АДРЕСА_2 (а.с. 121).

Водночас, як вбачається з вищевказаної постанови, виконавчим округом відповідача, Приватного виконавця, є місто Київ.

Доказів підтвердження місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_2 , до суду не надано, як і доказів наявності у позивача будь-якого майна, яке б знаходилось в межах виконавчого округу відповідача.

Крім того, самим відповідачем не оспорюється, той факт, що адреса місця реєстрації: АДРЕСА_5 йому була відома. При чому, документи виконавчого провадження ним були надіслані на дві адреси і на зазначену адресу місця реєстрації, і на адресу: АДРЕСА_2 (а.с. 120, 137, 138).

Відтак, відповідачем відкрито виконавче провадження без належних повноважень, чим порушено частину другу статті 24 Закону № 1404-VIII.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що постанова приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження від 24.03.2020 № 61628193 є протиправною та підлягає скасуванню, а тому позов підлягає задоволенню.

В прохальній частині позовної заяви наявна вимога про стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача (а.с. 1).

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина третя вказаної статті).

За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною чи третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, установлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (послуг), виконаних (наданих) адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути сумірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, установлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано Договір про надання правової допомоги від 22.04.2020, укладений між позивачем та ОСОБА_3 , предметом якого є надання правової допомоги за окремими дорученнями клієнта (а.с. 5). Акт приймання-передачі наданих послуг від 05.05.2020 № 3, згідно якого адвокатом позивачу надано юридичні послуги: консультація, узгодження правової позиції по справі, складення позовної заяви (збір доказів, підготовка позовної заяви). Тривалість часу, протягом якого здійснювалася правова допомога клієнту у формі надання послуг. Вартість послуги складає 2000,00 грн, при чому якої саме не зазначено (а.с. 6). Копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 27.11.2009 № 299 (а.с. 7), квитанція до прибуткового касового ордеру від 05.05.2020 № 7 (а.с. 8).

З наданого позивачем акта приймання-передачі наданих послуг вбачається, що ним надавалися такі послуги, як складання позовної заяви, консультація клієнта, узгодження правової позиції у справі, однак не зазначено тривалість часу їх надання, а також з позовної заяви вбачається, що вона викладена всього на двох сторінках, а як докази на підтвердження позовних вимог додано лише копію паспорта та оскаржуваної постанови, що свідчить про те, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу ціною позову. А час, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг) взагалі неможливо встановити.

Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 17.09.2019 № 810/3806/18.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимоги про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю, тому на користь позивача підлягає стягненню за рахунок відповідача судовий збір в розмірі 840,80 грн, сплата якого підтверджується квитанцією від 06.05.2020 № 5 (а.с. 4).

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.03.2020 № 61628193, відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса від 14.03.2020 № 3958 про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості в розмірі 10378,50 грн.

Стягнути за рахунок Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80 (вісімсот сорок грн 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у строк, встановлений статтею 287, пунктом 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, вул. Окіпної Раїси, 4-А, оф. 71-А, м. Київ, 02002.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», Новопечерський провулок, буд. 19/3, корп. 2, оф. 9, м. Київ, 01042, .

Повне судове рішення складено .

Суддя Л.О. Поліщук