Справа № 420/7180/19
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7180/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

судді - Бутенка А.В.,

секретаря - Філімоненка А.О.,

за участю сторін:

позивачка - ОСОБА_1 ,

представник позивачки - Мажеру І.О.,

представник відповідача 1 - Вінюков В.М.,

представник 3-ї особи 1 - Вінюков В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Одеського міського голови Труханова Геннадія Леонідовича (65026, м. Одеса, площа Думська, 1), Служби у справах дітей Одеської міської ради (65017. м. Одеса, вул. Косовська, 2-Д), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог виконавчого комітету Одеської міської ради в особі Одеського міського голови Труханова Геннадія Леонідовича (65026, м. Одеса, площа Думська, 1), Управління державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6), В.о. начальника Служби у справах дітей Одеської міської ради Нікандрової Юлії Юріївни (65017. м. Одеса, вул. Косовська, 2-Д) про визнання протиправними та скасування розпоряджень Одеського міського голови Труханова Геннадія Леонідовича від 24.09.2019 року №885 та від 30.10.2019 року №1501к, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеського міського голови Труханова Геннадія Леонідовича, Служби у справах дітей Одеської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог виконавчого комітету Одеської міської ради в особі Одеського міського голови Труханова Геннадія Леонідовича, Управління державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області, В.о. начальника Служби у справах дітей Одеської міської ради Нікандрової Юлії Юріївни, в якому, з урахуванням уточненної позовної заяви (а.с. 217-240 т. 3), просить суд:

- Визнати протиправними та скасувати розпорядження Одеського міського голови Труханова Геннадія Леонідовича від 24.09.2019 № 885 та від 30.10.2019 № 1501к.

- Поновити ОСОБА_1 на посаді Начальника Служби у справах дітей Одеської міської ради з 30.10.2019.

- Стягнути зі Служби у справах дітей Одеської міської ради заробітну плату за жовтень 2019 року без урахування 28-30 жовтня 2019 року та середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.10.2019 року до дати постановлення рішення.

Стягнути з Одеського міського голови Труханова Геннадія Леонідовича на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди у розмірі 100 000 гривень.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відсутні підстави (як фактичні так і законодавчі) для проведення службового розслідування, висновки зроблені комісією є необґрунтованими, суперечать діючому законодавству і дійсним обставинам справи, не відповідають інтересам дитини ОСОБА_2 та звільнення ОСОБА_1 є незаконним.

Таким чином, розпорядження Одеського міського голови від 24.09.2019 № 885 та від 30.10.2019 № 1501к є протиправними, такими, що порушують її права і інтереси та підлягають скасуванню судом.

16.01.2020 року від представника Відповідача 1, Одеського міського голови Труханова Геннадія Леонідовича, надійшов відзив на позов та 23.03.2020 року надійшов відзив на уточнену позовну заяву (а.с. 86-139 т. 1, 83-137 т. 4). В обгрунтування зазначено, що не погоджується з даним позовом, вважає його необгрунтованим, безпідставним, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, оскільки в результаті проведеного розслідування виявлено порушення національного та міжнародного законодавства з боку ОСОБА_1 як начальника Служби, перевищення нею повноважень (порушення прав дитини, втручання у сімейне життя та розголошення особистих відомостей, суспільний резонанс та засудження дій Позивачки з боку посадових осіб та громадськості, а також інші, наведені в акті службового розслідування обставини), суб`єктивне ставлення начальника Служби до спричиненого нею конфлікту та не усвідомлення грубості та неприпустимості допущених порушень, відсутність наміру щодо врегулювання ситуації, яка склалась, та належного забезпечення влаштування та захисту прав ОСОБА_3 , неетичність публічних виступів, суперечність допущених порушень та їх наслідків цілям і завданням Служби у справах дітей Одеської міської ради та її керівника, що у комплексі підривають довіру до Служби у справах дітей Одеської міської ради як до носія влади, створюють негативний імідж та принижують Службу у справах дітей Одеської міської ради як орган місцевого самоврядування, унеможливлюють подальше перебування ОСОБА_1 , на посаді начальника Служби у справах дітей Одеської міської ради, а тому у даному випадку має місце саме порушення Присяги посадової особи місцевого самоврядування.

Заяви, клопотання учасників справи.

19.12.2019 року, від Служби у справах дітей Одеської міської ради надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника. У вирішенні питань (заяв, клопотань, тощо) учасників процесу, покладаються на розсуд суду (а.с. 84 т. 2).

20.12.2019 року, від представника Відповідача 1, Одеського міського голови Труханова Геннадія Леонідовича, надійшло клопотання про залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження у справі (а.с. 222-223 т. 2).

23.01.2020 року, від представника Відповідача 1, Одеського міського голови Труханова Геннадія Леонідовича, надійшла заява про залучення 3-ї особи - В.о. начальника Служби у справах дітей Одеської міської ради Нікандрової Юлії Юріївни (а.с. 19-22 т. 3).

23.01.2020 року, від представника Позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 41-52 т. 3), в яких позивач наполягає на задоволенні позовних вимог.

27.01.2020 року, від представника Відповідача 1, Одеського міського голови Труханова Геннадія Леонідовича надійшла заява про залишення позову без розгляду в частині позовної вимоги (а.с. 192-197 т. 3).

06.02.2020 року, від представника Відповідача 1, Одеського міського голови Труханова Геннадія Леонідовича надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с. 71-106 т. 3).

20.03.2020 року від представника 3-ї особи, ВК ОМР, надійшла заява про зупинення провадження у справі (а.с. 63-67 т. 4).

Процесуальні дії вчиненні судом.

20.12.2019 року, суд ухвалив проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та замінити засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

23.01.2020 року, ухвалою суду, позов ОСОБА_1 залишено без руху пісдя відкриття провадження у справі.

23.01.2020 року, протокольною ухвалою суду, судом продовжено строк підготовчого провадження.

27.01.2020 року, ухвалою суду продовжено розгляд справи зі стадії на якій було залишено позовну заяву без руху після відкриття провадження у справі.

13.02.2020 року, судом залучено у якості 3-ї особи - В.о. начальника Служби у справах дітей Одеської міської ради Нікандрову Юлію Юріївну.

21.02.2020 року, ухвалою суду відмовлено в задоволенні заяви про залишення позову без розгляду в частині позовної вимоги.

21.02.2020 року, протокольною ухвалою суду, закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.

23.03.2020 року, судом зупинено провадження у справі до 25.05.2020 року, в зв`язку з запровадженням на території України карантину (коронавірус COVID-19).

25.05.2020 року, протокольною ухвалою суду, поновлено провадження у справі.

Інші процесуальні дії судом не вчинялись.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав зазначених у позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача 1, Одеського міського голови Труханова Геннадія Леонідовича, також діяв, як представник виконавчого комітету Одеської міської ради в особі Одеського міського голови Труханова Геннадія Леонідовича, заперечував щодо задоволення позовних вимог, з підстав зазначених у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив.

Інші учасники процесу до суду не з`явились, повідомлені належним чином.

Обставини справи.

Розпорядженням Одеського міського голови від 13.02.2015 № 175К «По особовому складу» ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Служби у справах дітей Одеської міської ради за переведенням з окладом згідно зі штатним розкладом з 17 лютого 2015, як таку, що перебувала у кадровому резерві.

20.09.2019 заступник Одеського міського голови Вугельман ОСОБА_4 звернувся до Одеського міського голови із доповідною запискою (зареєстровано Виконкомом ОМР № 02.2-14/2817 від 20.09.2019) з пропозицією провести службову перевірку діяльності начальника Служби у справах дітей Одеської міської ради ОСОБА_1 із відстороненням її від виконання обов`язків, з метою з`ясування обставин, що призвели до випадку вилучення та направлення до комунальної установи «Центр соціально- психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області» малолітньої дитини ОСОБА_2 . З даною доповідною запискою позивач не ознайомлена, отримала її на запит адвоката 28.11.2019.

Враховуючи зазначену доповідну записку, Одеським міським головою Трухановим Г.Л. 24.09.2019 прийнято розпорядження № 885 «Про проведення службового розслідування», яким вирішено провести службове розслідування стосовно Позивачки, створити комісію з проведення службового розслідування та затвердити її склад, якій необхідно було до 25 жовтня 2019 року провести службове розслідування стосовно Позивачки з метою встановлення або спростування наявності фактів невиконання чи неналежного виконання начальником Служби у справах дітей Одеської міської ради Дамаскіною Іриною Віталіївною службових обов`язків або перевищення своїх повноважень та за результатами скласти акт, який подати на розгляд міському голові.

Пунктом 4 вказаного розпорядження Позивачку відсторонено від здійснення повноважень на посаді начальника Служби у справах дітей Одеської міської ради на період проведення службового розслідування.

В подальшому розпорядженням Одеського міського голови від 30.10.2019 № 1501к, ОСОБА_1 , звільнено з посади начальника Служби у справах дітей Одеської міської ради за порушення Присяги посадової особи місцевого самоврядування, відповідно до ст. 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», 30 жовтня 2019 р.

Позивачка, вважаючи розпорядження Одеського міського голови Труханова Геннадія Леонідовича від 24.09.2019 № 885 та від 30.10.2019 № 1501к, протиправними, звернулась із даним позовом до суду.

Джерела права й акти їх застосування.

Згідно з ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 43 Конституції України, держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частинами 1 та 3 ст. 24 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону.

Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільський, селищний, міський голова забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади.

Відповідно до п. 20 ч. 4 ст. 42, ч. 8 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Згідно з ч.8 ст.59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної, обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Правовідносини, що склалися між сторонами у справі врегульовано нормами Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», який регулює правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, служба в органах місцевого самоврядування здійснюється на таких основних принципах: служіння територіальній громаді; поєднання місцевих і державних інтересів; верховенства права, демократизму і законності; гуманізму і соціальної справедливості; гласності; пріоритету прав та свобод людини і громадянина; рівних можливостей доступу громадян до служби в органах місцевого самоврядування з урахуванням їх ділових якостей та професійної підготовки; професіоналізму, компетентності, ініціативності, чесності, відданості справі; підконтрольності, підзвітності, персональної відповідальності за порушення дисципліни і неналежне виконання службових обов`язків; дотримання прав місцевого самоврядування; правової і соціальної захищеності посадових осіб місцевого самоврядування; захисту інтересів відповідної територіальної громади; фінансового та матеріально-технічного забезпечення служби за рахунок коштів місцевого бюджету; самостійності кадрової політики в територіальній громаді.

В ст. 7 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування зазначено, що правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про статус депутатів місцевих рад", "Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів", цим та іншими законами України.

Посадові особи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції" та законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.8 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування основними обов`язками посадових осіб місцевого самоврядування є: додержання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів місцевого самоврядування; забезпечення відповідно до їх повноважень ефективної діяльності органів місцевого самоврядування; додержання прав та свобод людини і громадянина; збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків, а також іншої інформації, яка згідно із законом не підлягає розголошенню; постійне вдосконалення організації своєї роботи, підвищення професійної кваліфікації; сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків, ініціативність і творчість у роботі; шанобливе ставлення до громадян та їх звернень до органів місцевого самоврядування, турбота про високий рівень культури, спілкування і поведінки, авторитет органів та посадових осіб місцевого самоврядування; недопущення дій чи бездіяльності, які можуть зашкодити інтересам місцевого самоврядування та держави.

Згідно з положеннями ст.11 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, громадяни України, які вперше приймаються на службу в органи місцевого самоврядування (за винятком посад, зазначених в абзаці другому частини першої статті 10 цього Закону),у день прийняття відповідного рішення складають Присягу такого змісту: Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити громаді та народові України, неухильно дотримуватися Конституції України та законів України, сприяти втіленню їх у життя, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, сумлінно виконувати свої посадові обов`язки. Посадова особа місцевого самоврядування, яка вперше приймається на службу в органи місцевого самоврядування, вважається такою, що вступила на посаду, з моменту складення Присяги. Присяга вважається складеною, якщо після її зачитування громадянин України скріплює Присягу своїм підписом. Підписаний текст Присяги зберігається за місцем служби. Про складення Присяги робиться запис у трудовій книжці із зазначенням дати складення Присяги.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, організація навчання і підвищення кваліфікації посадових осіб місцевого самоврядування, просування їх по службі, визначення тривалості робочого часу, порядку здійснення ними службових відряджень та відшкодування витрат на ці відрядження, а також особливості їх дисциплінарної відповідальності, вирішення інших питань, пов`язаних із службою в органах місцевого самоврядування, забезпечуються у порядку, передбаченому законом.

Згідно з абз.2 ч.1 ст.20 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України Про місцеве самоврядування в Україні, цим та іншими законами України, а також у разі порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону.

Відповідно до п.1 Порядку, проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України Про запобігання корупції прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 року № 950 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2017 року № 691), відповідно до цього Порядку стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України Про запобігання корупції (далі - Закон) прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування:

- у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об`єднанню громадян;

- у разі недодержання посадовими особами місцевого самоврядування законодавства про службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства;

- на вимогу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або особи, яка для цілей Закону прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри;

- з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) за рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації, в якому працює особа, стосовно якої пропонується проведення службового розслідування, а у разі його відсутності - особи, яка виконує його обов`язки (далі - керівник органу).

За анонімними повідомленнями, заявами та скаргами службове розслідування не проводиться, крім випадків, коли анонімне повідомлення стосується порушення вимог Закону та наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Згідно з п.2 Порядку, проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України Про запобігання корупції прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 року № 950, рішення щодо проведення службового розслідування приймається керівником органу, в якому працює особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або особа, яка для цілей Закону прирівнюється до особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої планується проведення службового розслідування (далі - особа, стосовно якої проводиться службове розслідування).

Відповідно до п.3 Порядку, проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України Про запобігання корупції прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, рішенням щодо проведення службового розслідування визначаються голова комісії з проведення службового розслідування, інші члени комісії, предмет і дата початку та закінчення службового розслідування. Строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

Згідно з п.8 Порядку, проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України Про запобігання корупції прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за результатами службового розслідування члени комісії складають акт, у якому зазначаються: факти, які стали підставою для проведення службового розслідування, посада, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, строк перебування на займаній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування; заяви, клопотання, пояснення та зауваження особи, стосовно якої проведено службове розслідування; висновки службового розслідування, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, причини та умови, що призвели до порушення, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, що знімають з особи, стосовно якої проведено службове розслідування, безпідставні звинувачення або підозру; обґрунтовані пропозиції щодо усунення виявлених порушень та притягнення у разі потреби винних осіб до відповідальності згідно із законодавством.

У разі прийняття рішення щодо притягнення особи, стосовно якої проведено службове розслідування до відповідальності, комісія пропонує вид дисциплінарного стягнення, передбаченого законодавством. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення члени комісії повинні враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу особи, стосовно якої проведено службове розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

Відповідно до пп. 1.1 п. 1 Положення про службу у справах дітей Одеської міської ради №3807-VII від 31.10.2018 року, Служба у справах дітей Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради і створюється відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей».

Згідно з п.п. 4.1 п. 4 зазначеного Положення, Службу очолює начальник, який призначається на посаду і звільняється з посади міським головою.

П.п. 4.3.1 п. 4 зазначеного Положення передбачено, що Начальник служби здійснює керівництво діяльністю Служби, несе персональну відповідальність за виконання покладених на неї завдань, а також за роботу підпорядкованих Службі закладів.

Відповідно до пп. 4.4 п. 4 Положення, для вирішення питань, що належать до компетенції Служби, в ній може утворюватися колегія у складі начальника Служби (голова колегії), його заступників, керівників інших виконавчих органів Ради, органів внутрішніх справ, представників підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян та благодійних організацій.

Склад колегії затверджується міським головою за поданням начальника Служби.

Висновки суду.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінюючи рішення суб`єкта владних повноважень, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України та доходить до висновку про відмову в задоволені позову з наступних підстав.

Так, Позивачка посилається на те, що службове розслідування, в контексті обставин спору в даній справі, стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено, зокрема, у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об`єднанню громадян з відстороненням від здійснення повноважень на посаді або без такого.

Отже, Порядком № 950 чітко визначено, що службове розслідування може бути призначене тільки у разі встановленого, тобто закінченого складу правопорушення, яке виразилось у:

- невиконанні або неналежному виконанні зазначеними особами (в даному випадку ОСОБА_1 ) службових обов`язків, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об`єднанню громадян.

- перевищенні зазначеними особами (в даному випадку ОСОБА_1 ) своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об`єднанню громадян.

Отже, за твердженням Позивачки, проведення розслідування та відсторонення особи від здійснення повноважень на посаді або без такого здійснюється лише у двох визначених випадках, з обов`язковим настанням тяжких наслідків неправомірної поведінки посадової особи (людські жертви, значна матеріальна чи моральна шкода громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об`єднанню громадян). Жодної із вищезазначених обставив, які могли бути підставою для прийняття рішення про проведення службового розслідування та відсторонення позивача від здійснення повноважень на посаді, не існувало і не існує.

Як вбачається з тексту спірного розпорядження Одеського міського голови від 24.09.2019 № 885, службове розслідування призначено на підставі доповідної записки, з метою встановлення або спростування, наявності фактів невиконання чи неналежного виконання начальником Служби у справах дітей Одеської міської ради ОСОБА_1 службових обов`язків або перевищення своїх повноважень.

Позивачка вважає, що Розпорядження Одеського міського голови від 24.09.2019 № 885 не ставить на меті з`ясування дійсних обставин, чи були скоєні правопорушення (невиконання або неналежне виконання службових обов`язків чи перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об`єднанню громадян), тому не існує заподіяної шкоди, а посилання на необхідність з`ясування обставин, що призвели до випадку вилучення та направлення до комунальної установи малолітньої дитини, який викликав резонанс у суспільстві, є необґрунтованими.

Також зазначила, що при прийнятті розпорядження про проведення службового розслідування Відповідачем не було встановлено достовірного факту вчинення позивачем правопорушення у сфері службової діяльності, а лише зроблені припущення щодо цього. ОСОБА_1 не повідомлялось про підозру у вчиненні злочину у сфері службової діяльності та протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, стосовно неї не складався, що свідчить про відсутність підстав для призначення і проведення службового розслідування та відсторонення від здійснення повноважень на посаді.

Суд не погоджується із зазначеною думкою Позивачки, та вважає зазначити наступне.

Посада начальника Служби у справах дітей Одеської міської ради є посадою в органі місцевого самоврядування, а особа, що її займає - посадовою особою місцевого самоврядування.

Начальник Служби у справах дітей Одеської міської ради ОСОБА_1 призначена на посаду розпорядженням Одеського міського голови від 13.02.2015 року № 175К, і, відповідно, станом на час існування спірних правовідносин була посадовою особою місцевого самоврядування та її роботодавцем і керівником виступав Одеський міський голова.

Суд зазначає, що обставини, які встановлені в ході проведення службового розслідування та правові приписи вказують на те, що існували обставини, які свідчили про ознаки як недодержання посадовими особами місцевого самоврядування, у тому числі Позивачкою, законодавства про службу в органах місцевого самоврядування, так і невиконанні та неналежному виконанні своїх службових обов`язків, перевищення своїх повноважень.

Відсутність людських жертв або значної матеріальної чи моральної шкоди громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об`єднанню громадян, на чому акцентує увагу Позивачка, не скасовує існування встановлених в ході проведення службового розслідування фактів, що свідчать про недодержання основних обов`язків посадових осіб місцевого самоврядування, закріплених у ст. 8 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», зокрема: додержання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів місцевого самоврядування; забезпечення відповідно до їх повноважень ефективної діяльності органів місцевого самоврядування; додержання прав та свобод людини і громадянина; збереження інформації про громадян, що стала їм відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків, а також іншої інформації, яка згідно із законом не підлягає розголошенню; сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків; шанобливе ставлення до громадян та їх звернень до органів місцевого самоврядування, турбота про високий рівень культури, спілкування і поведінки, авторитет органів та посадових осіб місцевого самоврядування; недопущення дій чи бездіяльності, які можуть зашкодити інтересам місцевого самоврядування та держави.

Також, суд зазначає, що ані норми Порядку № 950, ані інші норми законодавства не передбачають, що відсторонення особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, від здійснення повноважень на посаді проводиться лише у разі встановлення факту невиконання або неналежного виконання службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об`єднанню громадян.

Пункт 4 Порядку № 950 не містить жодних виключень і стосується усіх випадків та підстав проведення службових розслідувань, дозволяючи вирішувати питання про відсторонення на розсуд керівника, тобто Одеського міського голови.

Крім того, суд зазначає, що сутністю службового розслідування, виходячи з його правової природи як спеціальної адміністративної процедури, має бути встановлення наявності або відсутності складу правопорушення в діяннях службовця, стосовно якого воно проводиться.

Таким чином, як вбачається з наведених положень Порядку № 950, порушення у діях осіб, стосовно яких проводиться службове розслідування, виявляється вже після проведення службового розслідування, за його результатами, а не перед його проведенням та призначенням.

Отже, доводи позову про те, що службове розслідування може бути призначене тільки у разі встановленого, тобто закінченого складу правопорушення, суд не приймає.

Системний аналіз п. 1, п. 2 та п. 4 Порядку № 950 дозволяє зробити висновок, що прийняття рішення щодо проведення службового розслідування та щодо відсторонення особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, від здійснення повноважень на посаді, є дискреційними повноваженнями Відповідача.

Зокрема, згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № Я(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу. Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим ст. 2 КАС України критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями, зокрема, щодо доцільності та обгрунтованості призначення службового розслідування.

Таким чином, зі змісту оскаржуваного Розпорядження № 885 від 24.09.2019 року вбачається, що воно є законним та обгрунтованим, прийнятим на підставі, у межах наданих законом повноважень та у спосіб, передбачений законодавством.

Також, судом встановлено, що до Розпорядження № 885 були внесені зміни згідно із розпорядженням Одеського міського голови від 09.10.2019 року №967 щодо часткової зміни складу комісії з проведення службового розслідування, про що у позові або у відповіді на відзив взагалі не зазначено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про безпідставність позовної вимоги про визнання протиправним та скасування Розпорядження № 885 від 24.09.2019 року.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування розпорядження Одеського міського голови Труханова Геннадія Леонідовича від 30.10.2019 № 1501к «Про звільнення ОСОБА_1 », суд зазначає наступне.

Позивачка у позові зазначає, що звільнення проведено на підставі інформації, здобутої при проведенні службового розслідування відповідно до спірного розпорядження, прийнятого не у відповідності до вимог Порядку № 950, та відображення в розпорядженні непідтвердженої інформації про вчинення службового правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, за наслідками проведеного службового розслідування, з огляду на встановлені обставини складено Акт про проведення службового розслідування від 25.10.2019 року (далі - Акт) (а.с. 36-57 т. 1).

Під час проведення службового розслідування встановлені порушення законодавства та принципів законності у вигляді бездіяльності щодо належного влаштування дитини, порушення принципів пріоритетності влаштування дитини в сім`ю, а також видання протиправного наказу про відібрання дитини призвели до публічного і протиправного відібрання ОСОБА_5 з сім`ї ОСОБА_6 , що мало наслідком широкий суспільний резонанс та створення негативного іміджу Служби у справах дітей Одеської міської ради як органу, діяльність якого має спрямовуватись на захист прав дітей, а не на порушення їхніх прав із завданням дітям моральної шкоди та психологічних травм, у комплексі із впевненістю начальника Служби у тому, що вона мала право діяти у таких спосіб, вдавання до публічного формування негативного ставлення до посадових осіб, ОСОБА_7 замість визнання провини та висловлення наміру в подальшому не порушувати законодавство, тим більш у спосіб, що призводить до порушення прав дітей, дають підстави вважати, що подальше перебування ОСОБА_1 на посаді начальника Служби у справах дітей Одеської міської ради є неможливим та неприпустимим.

На думку департаменту освіти та науки Одеської міської ради, неприпустимими є дії з безпосереднього вилучення дитини з порушеннями етичних норм та професійного такту. Дані дії призвели до психологічного травмування не тільки малолітньої ОСОБА_8 , а також учнів класу, в якому навчається дитина, працівників та батьків учнів Одеської загальноосвітньої школи 1-ІІІ ступенів № 26.

Суд зазначає, що статтею 52 Конституції України передбачено, що діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідуються за законом.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону дитинства» система заходів щодо охорони дитинства в Україні, поряд з іншим, включає забезпечення належних умов для гарантування безпеки, охорони здоров`я, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності. Статтею 10 зазначеного Закону передбачено, що кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності.

Держава здійснює захист дитини від проявів жорстокого поводження з дитиною, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють.

Згідно зі статтею 1 цього Закону забезпеченням найкращих інтересів дитини є дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.

Поряд із тим, за висновками комісії, під час відібрання ОСОБА_5 вказані принципи та положення також буди проігноровані, думка дитини не врахована, а вчиненими діями з відібрання завдано психологічної травми дитині, її брату, який став учасником подій, учням класу та батькам учнів.

Суд зазначає, що Служба у справах дітей Одеської міської ради створена та діє відповідно до Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», згідно зі статтею 3 якого, визначені принципи діяльності органів і служб у справах дітей, спеціальних установ та закладів соціального захисту для дітей, до числа яких належать принципи законності, застосування переважно методів виховання і переконання, що передбачають вжиття примусових заходів лише після вичерпання всіх інших заходів впливу на поведінку дітей, неприпустимості приниження честі і гідності дітей, жорстокого поводження з ними.

Відповідно до пункту 2.1 Положення до основних завдань Служби у справах дітей Одеської міської ради належить, поряд з іншим, реалізація на території міста політики з питань соціального захисту дітей, безпосереднє ведення справ та координація діяльності виконавчих органів міської ради, підприємств, установ та організацій з питань дотримання прав та законних інтересів дітей, у першу чергу - дітей - сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах та ін.

Відповідно до пункту 4.3 Положення у начальник Служби у справах дітей Одеської міської ради здійснює керівництво діяльністю Служби, несе персональну відповідальність за виконання покладених на неї завдань, а також за роботу підпорядкованих Службі закладів; забезпечує реалізацію завдань, покладених на Службу.

Таким чином, саме на начальника Служби у справах дітей Одеської міської ради покладено обов`язок з забезпечення належної та законної діяльності Служби та на останнього покладається відновідаїьність не лише за власні персональні дії, рішення чи бездіяльність, а й за дії, бездіяльність та рішення Служби у справах дітей Одеської міської ради в цілому як виконавчого органу міської ради.

Також слід зазначити, що начальник Служби у справах дітей Одеської міської ради є посадовою особою місцевого самоврядування, яка у свої діяльності має дотримуватись також положень Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Одже, беручи до уваги, що в результаті проведеного розслідування виявлено порушення законодавства з боку ОСОБА_9 як начальника Служби у справах дітей Одеської міської ради (порушення прав дитини, втручання у сімейне життя та розголошення відомостей про нього, суспільний резонанс та засудження з боку посадових осіб та громадськості та інші, наведені у цьому акті обставини), суб`єктивне ставлення начальника Служби у справах дітей Одеської міської ради до спричиненого нею конфлікту та не усвідомлення грубості та неприпустимості допущених порушень, відсутність наміру щодо врегулювання ситуації, яка склалась, та належного забезпечення влаштування та захисту прав дитини, неетичність публічних виступів, суперечність допущених порушень та їх наслідків цілям і завданням Служби та її керівника, що підривають довіру до Служби у справах дітей Одеської міської ради в цілому як до носія влади, створюють негативний імідж та принижують авторитет органу місцевого самоврядування, тому у даному випадку має місце саме порушення Присяги посадової особи місцевого самоврядування.

У разі прийняття рішення щодо притягнення особи, стосовно якої проведено службове розслідування до відповідальності, комісія пропонує вид дисциплінарного стягнення, передбаченого законодавством.

Згідно із Актом, комісією було запропоновано

- звільнити ОСОБА_1 з посади начальника Служби у справах дітей Одеської міської ради у зв`язку із припиненням служби відповідно до статті 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» за порушення присяги;

- Приморській районній адміністрації Одеської міської ради та Службі у справах дітей Одеської міської ради забезпечити винесення питання захисту прав малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на розгляд міської комісії з захисту прав дитини;

- Службі у справах дітей Одеської міської ради забезпечити у своїй діяльності суворе дотримання вимог міжнародного та національного законодавства України;

- Виконавчим органам Одеської міської ради, працівники яких брали участі у відібранні В. Локтіонової 10 вересня 2019 року, вирішити питання щодо притягнення їх до відповідальності, у разі наявності правових підстав.

Таким чином, суд дійшов висновку, що порушення ОСОБА_1 Присяги посадової особи місцевого самоврядування повністю доведене результатами службового розслідування, наведеними фактичними обставинами справи, і жодним чином не спростовані Позивачкою.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про безпідставність позовної вимоги про визнання протиправним та скасування Розпорядження Одеського міського голови Труханова Геннадія Леонідовича від 30.10.2019 № 1501к.

Щодо стягнення заробітної плати за жовтень 2019 року без урахування 28-30 жовтня 2019 року, судом не встановлено, а Позивачкою не надано будь-яких доказів існування спору щодо вказаних обставин. Позивачкою лише зазначено, що з 2 по 10 жовтня 2019 року вона перебувала на лікарняному. У період з 24.09 по 25.10.2019 року ОСОБА_1 було відсторонено від здійснення повноважень на посаді начальника Служби у справах дітей Одеської міської ради. Доказів виконання інших обов`язків посадової особи місцевого самоврядування не надано.

Враховуючи предмет спірних правовідносин, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про стягнення заробітної плати враховуючи те, що така вимога є необгрунтованою.

Щодо інших позовних вимог, а саме, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, то вони є похідними від заявлених вимог про визнання протиправними та скасування розпоряджень.

Суд зазначає, що оскільки суд дійшов висновку про безпідставність позовної вимоги про визнання протиправними та скасування Розпоряджень Одеського міського голови Труханова Геннадія Леонідовича № 885 від 24.09.2019 року та від 30.10.2019 № 1501к, то похідні вимоги, також, не підлягають задоволенню.

Доводи Позивачки, якими вона обґрунтувала свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження впродовж розгляду справи та спростовуються наведеними в рішенні суду обставинами. Адже, згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачі довели суду належними та допустимими в спірних правовідносинах доказами з посиланнями на відповідні положення законодавства про необґрунтованість позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст.139 КАС України судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250-251 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Одеського міського голови Труханова Геннадія Леонідовича (65026, м. Одеса, площа Думська, 1), Служби у справах дітей Одеської міської ради (65017. м. Одеса, вул. Косовська, 2-Д), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог виконавчого комітету Одеської міської ради в особі Одеського міського голови Труханова Геннадія Леонідовича (65026, м. Одеса, площа Думська, 1), Управління державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6), В.о. начальника Служби у справах дітей Одеської міської ради Нікандрової Юлії Юріївни (65017. м. Одеса, вул. Косовська, 2-Д) відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано судом 04.06.2020 року.

Суддя Бутенко А.В.

.