Справа № 545/544/20
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2020-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 червня 2020 р.Справа № 545/544/20

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Бартош Н.С. , Григорова А.М. ,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у м.Києві Бердецького Дениса Анатолійовича на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 06.04.2020 року по справі № 545/544/20

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у м.Києві Бердецького Дениса Анатолійовича

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 06.04.2020 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у м.Києві Бердецького Дениса Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

На зазначене рішення Інспектором 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у м.Києві Бердецьким Денисом Анатолійовичем подано апеляційну скаргу, в якій заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору з посиланням на вимоги ст.ст.2, 3, 4 Закону України "Про судовий збір", ст. 13 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 287, 288 КУпАП та на висновки колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, які викладені в постанові від 13.12.2016 року по справі №306/17/16-а, згідно з якими за подання позивачем або відповідачем-суб`єктом владних повноважень апеляційної/касаційної скарги на рішення адміністративного суду у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у порядку і розмірах, встановлених Законом України «Про судовий збір», сплаті не підлягає.

Колегія суддів , перевіривши доводи клопотання про звільнення від сплати судового збору вважає, що таке клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Пунктом 13 Прикінцевих та перехідних положень КАС України встановлено, що Закони України та інші нормативно-правові акти до приведення їх у відповідність із цим Кодексом діють у частині, що не суперечить цьому Кодексу.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 288 КУпАП постанову уповноваженого органу державної влади чи його посадової особи (як і постанову адміністративної комісії чи рішення виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради (пункти 1, 2 цієї частини статті)) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Наведеним вище нормам ст. 288 КУпАП кореспондують положення підпункту 2 частини першої статті 20 КАС України щодо предметної підсудності адміністративних справ, а також статті 286 КАС України, що встановлюють особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

З цих положень вбачається, що оскарження рішень дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності здійснюється шляхом подання до суду позовної заяви.

За Декретом Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року № 7-93 «Про державне мито» (у редакцій, чинній до набрання чинності Законом № 3674-VI) державне мито справлялося, зокрема, з позовних заяв, заяв (скарг) у справах окремого провадження, з апеляційних скарг на рішення судів і скарг на рішення, що набрали законної сили. Цей нормативний акт не містив положень про сплату державного мита як особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, так і органом (посадовою) особою, яка прийняла таку постанову.

Частиною четвертою статті 288 КУпАП передбачено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Аналіз установленого статтею 288 КУпАП права на оскарження постанови державного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення показує, що коло осіб, які мають право оскаржити таке рішення, порядок їх оскарження визначені і діють у редакції Закону України від 24 вересня 2008 року № 586-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху».

З 11 листопада 2011 року набрав чинності Закон № 3674-VI. Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин, що є предметом цього перегляду, за подання заяв, скарг до суду, в тому числі у випадку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державного управління, сплачується інший платіж - судовий збір, самостійні правові засади справляння якого, платники, об`єкти та розміри його ставок, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення визначено Законом № 3674-VI.

Також , Законом України від 19 вересня 2013 року № 590-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» внесені зміни до положень КУпАП щодо сплати судового збору. Так статтею 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а розмір та порядок сплати судового збору встановлюється законом. Згідно з приписами частини сьомої статті 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Розмір судового збору, який підлягає стягненню у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина п`ята статті 4 Закону № 3674-VI).

Інших видів платежів (зокрема, у вигляді державного мита) у випадку звернення особи до суду Закон № 3674-VI не передбачає.

Згідно з нормами п. 5 ч. 2 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №543/775/17 визначено правову позицію, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України "Про судовий збір" , які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що у випадку незгоди із судовим рішенням, прийнятим за наслідками розгляду справи цієї категорії, позивач вправі оскаржити його в апеляційному порядку. Однаковою мірою це стосується й відповідача у спірних правовідносинах, оскільки він як рівноправна сторона в адміністративній справі також має право на апеляційне/касаційне оскарження судового рішення. Чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Враховуючи положення Закону України "Про судовий збір", правову позицію Великої Палати Верховного Суду, апеляційний суд зазначає, що у справах про оскарження постанови про адміністративне правопорушення учасники справи не є звільненими від сплати судового збору за подання відповідних позовних заяв, а ставка судового збору за подання позовів у справах про притягнення до адміністративної відповідальності складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином у даній справі у скаржника відсутня пільга щодо сплати судового збору, зокрема, за подання апеляційної скарги.

Посилання апелянта на ст.ст. 287, 288 КУпАП з урахуванням висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 13.12.2016 р. по справі № 306/17/16-а, колегія суддів відхиляє, з огляду на те, що згідно з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 30.01.2019 року по справі № 755/10947/17, під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію.

Враховуючи викладене, апелянт не відноситься до категорії осіб, звільнених від сплати судового збору, а посилання на висновки колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, які викладені в постанові від 13.12.2016 року по справі №306/17/16-а не є підставою для звільнення його від сплати судового збору.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні клопотання Інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у м.Києві Бердецького Дениса Анатолійовича про звільнення від сплати судового збору слід відмови.

Керуючись ст. ст. 3, 73, 74, 133 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у м.Києві Бердецького Дениса Анатолійовича про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Бартош Н.С. Григоров А.М.