Справа № 380/1392/20
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/1392/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Мричко Н.І.,

за участі секретаря судового засідання Кулик С.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Сільченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 , Позивач) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (надалі - ГУ ПФ України у Львівській області, Відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФ України у Львівській області (Галицького відділу обслуговування громадян в м. Львові Управління обслуговування громадян) від 15.01.2020 за № 95/233/ч-20/11.03-06 про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», у зв`язку із підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 «про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури»;

- зобов`язати ГУ ПФ України у Львівській області здійснити з 19.12.2019 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 без обмеження її максимального розміру відповідно до Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, яка визначена у довідці прокуратури Львівської області від 13.12.2019 № 18/998 вих-19.

Ухвалою від 17.02.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою від 01.06.2020 відмовлено у задоволенні клопотання ГУ ПФ України у Львівській області про зупинення провадження у справі.

Позивач обгрунтовує позовні вимоги тим, що вона працює в органах прокуратури з 23.02.1998 та набула право на пенсію за вислугою років, у зв`язку з чим їй призначено пенсію за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ (в редакції закону від 12.07.2001 № 2663- III) з 25.04.2016, виходячи із розрахунку 90% від суми заробітної плати згідно з постановою Сихівського районного суду міста Львова від 01.08.2016. Вказує на те, що після призначення пенсії вона продовжує працювати в прокуратурі Львівської області, при цьому з її заробітної плати регулярно сплачується єдиний соціальний внесок на рахунки Пенсійного фонду України, а до 01.11.2011 - збір на обов`язкове державне пенсійне страхування. Зазначає, що 19.12.2019 нею подано заяву про перерахунок пенсії у встановлений 10-денний термін, у зв`язку з підвищенням заробітної плати, на підставі довідки прокуратури Львівської області за № 18/998 вих-19 від 13.12.20219 та з врахуванням Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 у справі за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (Справа № 3- 209/2018(2413/18, 2807/19), яка прийнята Галицьким відділом обслуговування громадян в м. Львові Управління обслуговування громадян ГУ ПФ України у Львівській області та зареєстрована за вхідним № 233/ч-20. Проте, 20.01.2020 нею отримано відповідь Галицького відділу обслуговування громадян в м. Львові Управління обслуговування громадян ГУ ПФ України у Львівській області, у формі рішення від 15.01.2020 за № 95/233/ч-20/11.03-06 щодо неможливості проведення перерахунку пенсії, у зв`язку з тим, що «на даний час форма довідки про заробітну плату для перерахунку пенсій працівникам прокуратури розробляється за погодженням на центральному рівні. Питання про перерахунок пенсії буде розглянуто після видачі прокуратурою Львівської області довідки про заробітну плату за новою формою». На думку Позивача, відповідь Відповідача про неможливість перерахунку пенсії на її звернення про перерахунок пенсії, обґрунтовано свідчить про відмову у задоволенні законної вимоги про перерахунок пенсії.

Крім цього, Позивач зауважує, що з метою перерахунку пенсії нею надано в органи пенсійного фонду саме таку форму довідки про заробітну плату та її складові як передбачено у законодавстві України, тобто про усі виплати, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Водночас стверджує, що довідка прокуратури Львівської області від 13.12.2019 № 18/998 вих-19 відповідає вимогам, що встановлені ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII (в редакції згідно з рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 та ч.ч.12, 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, а тому, на думку Позивача, відмова органу пенсійного фонду здійснити перерахунок пенсії на цій підставі є незаконною. Вказані вище обставини стали підставою для звернення Позивача до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Відповідач подав суду відзив на позовну заяву (арк. справи 32-35), в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що на підставі постанови Сихівського районного суду м. Львова від 01.08.2016 Позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789 в редакції від 12.07.2001, у розмірі 90% усіх складових місячної (чинної) заробітної плати. Водночас вказує на те, що Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789 втратив чинність, окрім частин 3, 4, 6 та 11 статті 50-1 вказаного Закону, проте такі не передбачають проведення перерахунків пенсій працівникам прокуратури. Стверджує, що на виконання зазначеної постанови суду, управлінням Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова проведено обчислення пенсії Позивача в межах покладених зобов`язань. В подальшому ГУ ПФ України у Львівській області проведено Позивачу виплату пенсії, призначеної згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058. Наголошує, що оскільки Позивач не припиняла службу і є працюючою особою, тому станом на теперішній час Відповідач щомісячно здійснює виплату Позивачу пенсії, в межах норм чинного законодавства та відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На думку Відповідача, розмір пенсії Позивача та порядок її виплати відповідає вимогам чинного законодавства. Крім цього зазначає, що на час звернення Позивача із заявою до Відповідача форма довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії працівникам прокуратури розробляється за положенням на центральному рівні.

14.05.2020 до суду від Позивача надійшли додаткові пояснення (арк. справи 57-61). Позивач вказує на те, що оскільки її пенсія призначена на підставі рішення суду відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, тому саме на підставі Закону вона набула право на пенсійне забезпечення. Стверджує, що питання перерахунку пенсії і на даний час регламентовано ч. 20 ст. 86 Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII, який чинний на всій території України і дія якого розповсюджується на прокурорів та пенсіонерів органів прокуратури, як працюючих, так і непрацюючих. Тому вважає, безпідставними та неспроможними твердження органу пенсійного фонду про те, що такий закон не розповсюджується на Позивача та на відповідні правовідносини, коли цей закон до неї застосовується в її щоденній роботі, при виконанні повноважень прокурора. У зв`язку з цим, вказує на те, що в цьому випадку Відповідачем допускається маніпулювання поняттями, оскільки попередньо, до прийняття Конституційним Судом України рішення від 13.12.2019 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (Справа № 3-209/2018(2413/18, 2807/19), органи пенсійного фонду відмовляли усім прокурорам, в тому числі й тим, яким пенсії призначені на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, у перерахунку пенсій у зв`язку з тим, що Кабінетом Міністрів України не прийнято нормативно-правового акта, яким визначені питання пенсійного забезпечення прокурорів (ця норма в подальшому визнана неконституційною). Вважає, що за логікою органу пенсійного фонду до 13.12.2019, тобто до прийняття вказаного вище рішення Конституційним Судом України, Закон № 1697-VII на неї розповсюджувався, а після 13.12.2019 - уже не розповсюджується, що позбавлено будь-якого сенсу.

Крім того зазначає, що Позивачем не оспорюється виплата пенсії на даний час як працюючому пенсіонеру за вислугу років в розмірі встановленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при умові поновлення виплати пенсії у повному розмірі після звільнення з роботи, а тому вважає, що з метою маніпулювання поняттями дані обставини безпідставно наведені органом пенсійного фонду як такі, що спростовують її позовні вимоги. На думку Позивача, посилання Відповідача на судову практику та рішення судів, прийнятих до 13.12.2019, не витримує критики, оскільки такі рішення судів прийняті до прийняття рішення Конституційним Судом України.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, додаткових поясненнях. Просила задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Представник Відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 працює в органах прокуратури та одержує пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789.

Як видно з матеріалів справи, 19.12.2019 ОСОБА_1 звернулася до Відповідача із заявою про перерахунок пенсії. У такій заяві Позивач зазначила, що у зв`язку із підвищенням заробітної плати (грошового забезпечення) працівників прокуратури відповідно до Постанови КМУ від 30.08.2017 №657 «Про внесення змін до деяких постанов КМУ щодо оплат праці працівників прокуратури», просить здійснити у передбачений законом 10-денний термін перерахунок призначеної їй пенсії за наявними у пенсійній справі документами, а також довідки прокуратури Львівської області за №18/998-вих19 від 13.12.2019. До такої заяви долучено, довідку прокуратури Львівської області від 13.12.2019 за №18/998 вих-19.

15.01.2020 ГУ ПФ України у Львівській області прийнято рішення, оформлене листом від 15.01.2020 №95/233/Ч-20/11.03-06 в якій повідомив ОСОБА_1 про те, що 13.12.2019 Другий сенат Конституційного Суду України ухвалив Рішення №7-р (ІІ)/2019, яким визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру України» від 14.10.2014 року №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення №7-р (ІІ)/2019. Крім того, зазначив, що питання про перерахунок пенсії буде розглянуто після видачі прокуратурою Львівської області довідки про заробітну плату за новою формою.

Не погоджуючись з рішенням Відповідача про відмову у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697, на підставі довідки прокуратури Львівської області від 13.12.2019 №18/998 вих-19, Позивач звернулася з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.

У відповідності до положенням частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам визначались частиною 12 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, відповідно до якої обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

15.07.2015 набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII та на цій підставі втратила чинність частина вісімнадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ.

Порядок пенсійного забезпечення працівників прокуратури урегульовано положеннями статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII, відповідно до частини двадцятої якої (у редакції Закону України від 28.12.2014 №76-VIII) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, Кабінетом Міністрів України не прийнято жодного нормативно-правового акту, який б регулював умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

Відповідно до частин 1,3 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також: у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також: бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий, від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Крім того відповідно до частини 1 статті Конституції України, в Україні визнається й діє принцип верховенства права. Складовою верховенства права є принцип очікування суб`єктом відносин визначених правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає наявним у суспільстві нормативним приписам.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що принцип правової визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми й забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишалися передбачуваними (правові позиції Конституційного Суду України в рішеннях від 22.09.2005 №5-рп/2005, від 29.06.2010 №17-рп/2010, від 22.12.2010 №23-рп/2010, від 11.10.2011 №10-рп/2011).

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.11.1999 у справі «Брумареску проти Румунії» зазначено, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права (пункт 61). Також у рішенні від 13.12.2001 у справі «Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі, в разі необхідності, регулювати його положеннями свою поведінку (пункт 109).

Відповідно до пункту 3.2 рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007, утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини 2 статті 6, частини 2 статті 19, частини 1 статті 68 Конституції України вони є загальнообов`язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави.

Згідно вимог пункту 4 рішення від 11.10.2005 у справі №1-21/2005 Конституційний Суд України вказав, що в Україні як соціальній, правовій державі політика спрямовується на створення умов, які забезпечують достатній життєвий рівень, вільний і всебічний розвиток людини як найвищої соціальної цінності, її життя і здоров`я, честь і гідність. Утвердження та дотримання закріплених у нормативно-правових актах соціальних стандартів є конституційним обов`язком держави. Діяльність її правотворчих і правозастосовних органів має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства прямої дії норм Конституції України, а повноваження - у встановлених Основним Законом України межах і відповідно до законів. Зазначені конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачають за змістом статей 1, 3, 6 (частина друга), 8, 19 (частина друга), 22, 23, 24 (частина перша) Основного Закону України правові гарантії, правову визначеність і пов`язану з ними передбачуваність законодавчої політики у сфері пенсійного забезпечення, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Випадки обмеження та звуження змісту і обсягу прав і свобод людини неодноразово були предметом розгляду Конституційним Судом України. Так, у рішенні від 22.09.2005 №5-рп/2005 Конституційний Суд України зазначив: «Звуження змісту і обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена».

Наведені висновки Конституційного Суду України в повній мірі узгоджуються з положеннями п.п.1,2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», згідно з якими в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя (стаття 8 Конституції України).

Оскільки Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції України і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію, як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції України, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Як видно з відповіді Відповідача від 15.01.2020 за №95/233/Ч-20/11.03-06, такий посилається на те, що питання про перерахунок пенсії буде розглянуто після видачі прокуратурою Львівської області довідки про заробітну плату за новою формою. Також зазначає, що відповідно до рішення Другого сенату Конституційного Суду України ухвалив Рішення №7-р (ІІ)/2019 працівникам прокуратури згідно Закону України «Про прокуратуру» перерахунок пенсії проводиться, зокрема у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.

Надаючи оцінку вказаним аргументам Відповідача, суд вважає за необхідне вказати на те, що рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 у справі №3-209/2018(2413/18, 2807/19) за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, - визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Конституційним Судом України вказано, що положення частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII порушує конституційні засади поділу державної влади в Україні на законодавчу, виконавчу і судову, призводить до порушення регулювання основ соціального захисту прокурорів, оскільки за його змістом регулювання порядку перерахунку призначеної пенсії працівникам прокуратури має здійснюватися актом Кабінету Міністрів України, а не законом України.

З огляду на викладене, Конституційний Суд України вирішив, що частина 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

« 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, положення Закону про те, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, є неконституційними та застосуванню не підлягають.

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічні положення містяться у статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України».

Отже, з 13.12.2019 року - дня набрання чинності вказаним рішенням Конституційного Суду України перерахунок пенсій працівникам прокуратури проводиться на підставі положень частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру», зокрема, у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам.

Заробітна плата прокурорських працівників визначається постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

З 06.09.2017 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», якою підвищено заробітну плату прокурорів.

Право на підвищення пенсії виникло у Позивача з 06.09.2017 - дати набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України №657 від 30.08.2017.

Крім того, щодо Позивача існують наступні підстави для перерахунку пенсії, що визначені частиною 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру»: підвищення заробітної плати прокурорським працівникам; збільшення вислуги років.

Суд відхиляє посилання Відповідача, викладені у листі від 15.01.2020 за №95/233/Ч-20/11.03-06, що питання про перерахунок пенсії буде розглянуто після видачі прокуратурою Львівської області довідки про заробітну плату за новою формою, з огляду на таке.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 квітня 2015 року за заявою № 38667/06 у справі «Будченко проти України» наголосив, що відсутність механізму реалізації законодавчого положення становить втручання у право заявника за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Разом з тим, відсутність затверджених Кабінетом Міністрів України порядку та умов перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не може бути підставою для відмови у такому перерахунку.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постановах від 10.12.2013 у справі № 21-348а13 та від 17.12.2013 у справі № 21-445а13.

Крім того, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у пункті 23 рішення «Кечко проти України» від 08.11.2005, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Отже, відсутність нової форми довідки про заробітну плату для перерахунку пенсій не може позбавити позивача, гарантованого Конституцією та Законом України «Про прокуратуру» права, оскільки встановлене та наявне право на перерахунок призначених працівникам прокуратури пенсій не може бути нівельоване у зв`язку з тим, що органи влади України не розробили чи погодили форму довідки.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що наявні правові підстави для визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФ України у Львівській області (Галицького відділу обслуговування громадян в м. Львові Управління обслуговування громадян) від 15.01.2020 за № 95/233/ч-20/11.03-06 про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Щодо позовної вимоги Позивача: «зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 19.12.2019 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 без обмеження її максимального розміру відповідно до Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, яка визначена у довідці прокуратури Львівської області від 13.12.2019 № 18/998 вих-19» суд вважає, що така підставною та підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до положень статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якою особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

При цьому, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.

Відтак перерахунок призначеної пенсії працівнику прокуратури проводиться на підставі довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), виданої відповідним органом прокуратури, та за зверненням особи до органів Пенсійного фонду України відповідно до чинного законодавства та з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019 у справі № 3-209/2018(2413/18, 2807/19).

У свою чергу, із заявою щодо перерахунку пенсії за вислугу років, Позивач звернулася до Відповідача 19.12.2019.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що ГУ ПФ України у Львівській області зобов`язане здійснити з 19.12.2019 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 без обмеження її максимального розміру відповідно до Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, яка визначена у довідці прокуратури Львівської області від 13.12.2019 № 18/998 вих-19.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведених обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення повністю.

Щодо судових витрат, суд вважає, що такі слід стягнути на користь Позивача, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Під час звернення до суду ОСОБА_1 сплатила судовий збір, що підтверджується квитанцією N 25364834 від 14.02.2020 (арк. справи 11). Відтак на користь Позивача слід стягнути сплачений нею судовий збір з бюджетних асигнувань ГУ ПФ України у Львівській області.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) (Галицького відділу обслуговування громадян в м. Львові Управління обслуговування громадян) від 15.01.2020 за № 95/233/ч-20/11.03-06 про відмову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», у зв`язку із підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) здійснити з 19.12.2019 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) без обмеження її максимального розміру відповідно до Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, яка визначена у довідці прокуратури Львівської області від 13.12.2019 № 18/998 вих-19.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 09.06.2020.

Суддя Мричко Н.І.