Справа № 160/4386/20
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2020 року Справа № 160/4386/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач), в якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в здійсненні розрахунку та виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсії з урахуванням періоду роботи з 26.08.1976 по 01.11.1976 років на посаді інженера на Дніпропетровському метизному заводі, та періоду роботи з 13.05.1991 по 04.12.1992 років - у Кіровському районному центрі зайнятості та з 12.09.1994 по 25.12.1999 років- в Виробничо-торговельному комплексі "Базіс";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплатити пенсію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , починаючи з 06.04.2014 року, врахувавши до загального страхового стажу 37 років 10 місяців 7 днів період роботи з 26.08.1976 по 01.11.1976 років на посаді інженера на Дніпропетровському метизному заводі, та періоду роботи з 13.05.1991 по 04.12.1992 років - у Кіровському районному центрі зайнятості, та з 12.09.1994 по 25.12.1999 років - в Виробничо- торговельному комплексі "Базіс", та виплатити донараховану суму.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 04.04.2019 року звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком, з 06.04.2014 року позивачу призначено пенсію за віком. При нарахуванні пенсії не враховано 13 років стажу, що відображені у трудовій книжці. 05.07.2019 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з заявою про надання інформації щодо порядку розрахунку пенсії позивача. На своє звернення листом від 09.07.2019 року №5061/В-09 позивач отримав відповідь відповідача, в якій зазначалося, що до його страхового стажу зараховано 26 років 0 місяців і 2 дні. Разом з тим повідомлено, що відповідачем проведений контроль нарахування пенсії і лише через 5 років після офіційного звернення дораховано до стажу майже 5 років. Після перерахунку стаж становить 30 років 9 місяців 27 днів. Разом з тим не зараховані періоди роботи: з 26.08.1976 по 01.11.1976 років на посаді інженера на Дніпропетровському метизному заводі, у зв`язку з виправленням в даті звільнення, що порушує вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок; з 13.05.1991 по 04.12.1992 років у Кіровському районному центрі зайнятості, так як назва установи, яка здійснювала прийом, не відповідає назві установи, яка здійснювала звільнення; з 12.09.1994 по 25.12.1999 років - в Виробничо-торговельному комплексі «Базіс» у зв`язку з виправленням в даті наказу на звільнення, що порушує вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок. Стаж роботи у Кіровському районному центрі зайнятості підтверджено довідкою від 14.01.2020 року №12/10-183, яку надано відповідачу. Підтвердити стаж на інших підприємствах немає можливості через відсутність будь-якої інформації, незважаючи на те, що за інформацією Головного управління статистики у Дніпропетровській області в ЄДРПОУ Виробничо-торгівельний комплекс значиться (копія додається). Відмовляючи позивачу у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 26.08.1976 по 01.11.1976 років та періоду роботи з 13.05.1991 по 04.12.1992 років та 12.09.1994 по 25.12.1999 років пенсійний орган діяв не на підставі, не в межах повноважень і не у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.
Ухвалою суду від 06.05.2020 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
Представник ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що у позивача не вистачає документів на підставі яких йому може бути зараховано до стажу певні періоди роботи. У відзиві відповідач посилається на статтю 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 25.11.2005 року №22-1. Також, відповідач зазначає, що позивачем порушено строк звернення до суду.
Виходячи з положень пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд адміністративної справи здійснено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Матеріалами справи підтверджено, що 06.04.2014 року позивачу призначено пенсію за віком. При нарахуванні пенсії не враховано 13 років стажу, що відображені у трудовій книжці.
05.07.2019 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з заявою про надання інформації щодо порядку розрахунку пенсії позивача.
Листом від 09.07.2019 року №5061/В-09 відповідач відмовив позивачу у перерахунку пенсії. В обґрунтування прийнятого рішення зазначено, що згідно записів трудової книжки і довідок, загальний трудовий стаж становить 26 років. Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення ( перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до трудового стажу не зараховано наступні періоди роботи позивача:
- з 26.08.1976 по 01.11.1976 на посаді інженера на Дніпропетровському метизному заводі, у зв`язку з виправленням в даті звільнення, що порушує вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок;
- з 13.05.1991 по 04.12.1992 - у Кіровському районному центрі зайнятості, так як назва установи, яка здійснювала прийом, не відповідає назві установи, яка здійснювала звільнення;
-з 12.09.1994 по 25.12.1999 - в Виробничо-торговельному комплексі «Базіс» у зв`язку з виправленням в даті наказу на звільнення, що порушує вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок.
В листі додатково повідомлено, що відділом проведений контроль нарахування пенсії з 06.04.2014 року (з дати первинного призначення) і дораховано наступні періоди страхового стажу (за даними індивідуальних відоме застраховану особу): 01.01.2000- 31.03.2001, 01.07.2001-05.12.2001, 01.11.2007-15.11.2009, 01.12.2009-07.04.2010, 01.05.2010-15.05.2010, 01.06.2010-15.06.2010.
Після перерахунку стаж становить 30 років 9 місяців 27 днів. Також відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки з наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Листом від 19.05.2020 року №8039-7726/В-02/8-0400/20 Центральний відділ обслуговування громадян ГУ ПФУ в Дніпропетровській області за результатами розгляду звернення позивача від 30.04.2020 року повідомив про те, що згідно з особисто наданою заявою від 28.01.2020 року відповідачем з 02.08.2019 року проведено перерахунки пенсії у зв`язку з звільненням та по стажу з 01.02.2020 року відповідно до норм статті 42 та статті 45 Закону №1058, а саме, зараховано до загального стажу період з 13.05.1991 по 04.12.1992 роки, за результатами якого загальний стаж складає 32 роки 4 місяці 19 днів.
Ухвалою суду від 11.06.2020 року в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в здійсненні розрахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії з урахуванням періоду роботи з 13.05.1991 по 04.12.1992 - у Кіровському районному центрі зайнятості - закрито провадження.
Позивач, не погодившись з відмовою відповідача у зарахуванні до стажу спірного періоду роботи та данарахування і виплати пенсії, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
У статті 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058).
Відповідно до частин 1-3 статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Частиною 1 статті 44 Закону №1058 встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина 3 статті 44 Закону №1058).
Також, приписами пункту 3.3 розділу 3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок №22-1) встановлено, що орган, який призначає пенсію надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності бланки документів; допомогу особам, зазначених у п. 1.1 і 1.2 розділу І вказаного порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.
Пунктом 4.2 розділу 4 Порядку №22-1 передбачено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:
1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;
2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;
3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;
4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.
З аналізу викладених норм слід дійти висновку, що у разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року передбачено, що трудова книжка є основним документом, який підтверджує стаж роботи.
Відповідач в обґрунтування відмови у призначенні пенсії позивачу посилається на те, що загальний стаж позивача становить 32 роки 4 місяці 19 днів ( з урахуванням стажу з 13.05.1991 по 04.12.1992 років - у Кіровському районному центрі зайнятості), при цьому зазначає про відсутність підстав для зарахування періодів роботи позивача : з 26.08.1976 по 01.11.1976 років на посаді інженера на Дніпропетровському метизному заводі, у зв`язку з виправленням в даті звільнення, що порушує вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок; з 12.09.1994 по 25.12.1999 років - в Виробничо-торговельному комплексі «Базіс» у зв`язку з виправленням в даті наказу на звільнення, що порушує вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок.
З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до пункту 1.1. Інструкції про ведення трудових книжок, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 (далі - Інструкція №58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Відповідно до пунктів 2.3, 2.4 Інструкції №58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Суд зазначає, що обов`язок належного оформлення документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб.
Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. Та обставина, що уповноважена особа підприємства (установи), де працював позивач допустила описку та її виправила, не робить такі записи неправдивими.
Дослідивши зауваження відповідача до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 за спірні періоди суд зазначає наступне.
В трудовій книжці ОСОБА_1 містяться записи про прийняття в цех порошкової проволоки інженером-технологом 26.08.1976 року та звільнення у зв`язку з призовом у Радянську Армію 21.11.1976 року. Відповідач зазначає про наявність виправлення в даті звільнення. Суд звертає увагу, що наступний запис трудової книжки підтверджує службу в Радянській Армії з 22.11.1976 року.
Таким чином, на думку суду, відсутні передумови вважать, що запис про дату звільнення позивача 21.11.1976 року є неправомірним.
Також, в трудовій книжці ОСОБА_1 містяться записи про прийняття заступником генерального директора в ВТК «Базис» 12.09.1994 року та звільнення 25.12.1999 року. Відповідач зазначає про наявність виправлення в даті наказу про звільнення.
Суд звертає увагу, що відповідач не позбавлений права перевірити інформацію, яка зазначена у трудовій книжці, як того вимагає частина 3 статті 44 Закону №1058.
У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідачем надсилались відповідні запити до підприємств, де працював позивач у спірні періоди, з метою перевірки правильності внесених записів у трудову книжку позивача.
Згідно з пунктом 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Отже, відповідач в межах своїх повноважень, зобов`язаний розглянути та за необхідності перевірити відповідність поданих для розрахунку пенсії документів, зокрема, записів у трудовій книжці, визначити на їх підставі достатність або відсутність підстав для зарахування періодів роботи до стажу.
За таких обставин, суд приходить до висновку про передчасність та протиправність відмови відповідача в розрахунку та виплаті позивачу пенсії з урахуванням періодів роботи з 26.08.1976 року по 01.11.1976 року на посаді інженера на Дніпропетровському метизному заводі та з 12.09.1994 року по 25.12.1999 року у Виробничо-торговельному комплексі «Базіс».
Відтак, відмова ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про призначення пенсії позивачу, яка викладена у листі від 09.07.2019 року №5061/В-09, є протиправною та підлягає скасуванню.
Проте, з огляду на встановлені під час судового розгляду обставини, є необхідність для дослідження додаткових документів з метою вирішення питання щодо можливості здійснення перерахунку пенсії позивача з урахуванням спірних періодів.
При цьому, відповідач має звернути увагу на інформацію з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за Формою ОК-5, з якої вбачається, що за позивача у період з січня по липень 1999 року страхові внески не сплачувались, а з серпня по грудень 1999 року - сплачувались ТОВ «СТВ». Проте, трудові відносини позивача з ТОВ «СТВ» за інформацією трудової книжки виникли з 12.01.2000 року.
Отже, з огляду на викладене та враховуючи те, що відповідність поданих ОСОБА_1 документів для призначення пенсії була досліджена відповідачем поверхнево, на виконання своїх повноважень останнім не направлялись відповідні запити до підприємств, установ, організацій з метою підтвердження трудового стажу позивача, зазначеного у трудовій книжці, вимоги позивача про зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплатити пенсію ОСОБА_1 починаючи з 06.04.2014 року, врахувавши до загального страхового стажу 37 років 10 місяців 7 днів та виплатити донараховану суму є передчасними та задоволенню не підлягають.
При цьому, з метою забезпечення ефективного судового захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути питання зарахування до стажу позивача періодів роботи з 26.08.1976 року по 01.11.1976 року на посаді інженера на Дніпропетровському метизному заводі та з 12.09.1994 року по 25.12.1999 року - у Виробничо - торговельному комплексі "Базіс" з урахуванням висновків суду.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 , є такими, що підлягають задоволенню частково.
Щодо доводів відповідача про порушення строку звернення до суду, суд зазначає, що даному питанню була надана оцінка судом в ухвалі про відкриття провадження у справі та поновлено позивачу строк звернення до суду.
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 840,60 грн., що документально підтверджується квитанцією №ПН6839К від 21.04.2020 року.
Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в сумі 420,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в зарахуванні до стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 26.08.1976 року по 01.11.1976 року на посаді інженера в Дніпропетровському метизному заводі та з 12.09.1994 року по 25.12.1999 року - у Виробничо-торговельному комплексі "Базіс" та здійснення перерахунку і виплати пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути питання зарахування до стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 26.08.1976 року по 01.11.1976 року на посаді інженера в Дніпропетровському метизному заводі та з 12.09.1994 року по 25.12.1999 року - у Виробничо-торговельному комплексі "Базіс" та здійснення перерахунку і виплати пенсії з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 30 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар