Справа № 400/1016/20
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2020-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 червня 2020 р. № 400/1016/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагаря В.С. за правилами спрощеного позовного провадження розглянув адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020

про:визнання протиправним та скасування рішення від 11.01.2020 р. № 11/03.20-р; зобов`язання вчинити певні дії,

До Миколаївського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі-відповідач, Головного управління ПФУ в Миколаївській області), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Миколаївській області від 11.01.2020 року №11/03.20-р щодо відмови в призначенні пенсії за віком із зменшення пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи;

- зобов`язати Головного управління ПФУ в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зменшення пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи, починаючи з 10.07.2019р.

В обґрунтування наведених вимог позивач зазначив, що 07.10.2019 року звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії, як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Втім, відповідач рішенням від 11.01.2020 року №11/03.20-р відмовив позивачу у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з підстав, що наданими документами не підтверджено факт роботи позивача у зоні відчуження у 1988 році не менше 30 календарних днів, а інших додаткових або уточнююючих документів заявником не надано. Проте, позивач вважає оскаржуване рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки документом, що підтверджує право особи на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку є посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та має право на користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, правом на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій. Просить позов задовольнити.

Ухвалою від 04.03.2020 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач у встановлений судом строк подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відзив мотивує тим, що позивач при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком документально не підтвердив факт роботи у зоні відчуження у 1988 році не менше 30 календарних днів, а відтак відсутні підстави для призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд,
ВСТАНОВИВ:
Позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії, що підтверджується дублікатом посвідчення серії № НОМЕР_1 від 05.10.2004 р.

07.10.2019 року позивач, письмово звернувся до Управління ПФУ в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку, до заяви були додані документи, що підтверджують вказані обставини.

11.01.2019 року відповідач рішенням №11/03.20-р відмовив ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У вказаному рішенні відповідач зазначив, що надані позивачем документи не підтверджують факт роботи позивача в зоні відчуження у 1988 р., оскільки відповідно до розпорядження Ради міністрів БРСР від 09.12.1986 №943-рс населений пункт Гденськ Брагівського району Гомельської області (де позивач працював з 01.11.1988 по 30.11.1988) з 09.12.1986 р. не відноситься до 30-кілометрової зони і до зони евакуації (відчуження). Проте, позивач не погоджується із таким рішенням відповідача, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, тому звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закону № 796-XII) підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

За змістом статті 65 цього Закону документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до пункту 5 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 №501, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня до 31 грудня 1986 р. від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 1 до 14, у 1988 - 1990 роках - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки - не менше 14 календарних днів у 1986 році, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія А.

В пункті 10 цього Порядку уточняється на підставі яких документів видається посвідчення. Зокрема, встановлено, що посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військовий квиток і довідка командира військової частини про участь в ліквідації наслідків аварії в зоні відчуження; в) довідка про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Відповідно до пп. 5 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком подаються посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

При цьому, з аналізу норм частини третьої статті 65 Закону №796-ХІІ слідує, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право на користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Різного роду довідки про період роботи у зоні відчуження, евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі №344/9789/17, від 28.03.2018 у справі №333/2072/17 та від 08.05.2018 у справі № 708/1022/17, від 24.07.2018 у справі № 524/2062/17.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_1 від 05.10.2004.

Як слідує із змісту наявної в матеріалах справи копії довідки, виданої Чернігівським спеціалізованим будівельно-монтажним управлінням зв`язку, ОСОБА_1 працював у с. Гдень та с. Кошівка з 01.11.1988 по 30.11.1988 рр.

З урахуванням наведеного суд зазначає, що наданими позивачем документами підтверджено період роботи позивача по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Водночас, суд не приймає до уваги доводи відповідача, що надані позивачем документи не підтверджують участь позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безпосередньо в зоні відчуження у 1988 р., оскільки єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право на користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС", яке позивач отримав у встановленому законом поряду.

Посилання відповідача на ненадання позивачем інших документів, що б підтверджували факт роботи позивача в зоні відчуження у 1988 р., суд також оцінює критично, оскільки різного роду довідки про період роботи у зоні відчуження, евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, яке знову ж таки було встановлено на підставі чого позивача було видано посвідчення "Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" №095177 від 05.10.2004.

При цьому, суд наголошує, що вказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду (від 27.02.2018 у справі №344/9789/17, від 28.03.2018 у справі №333/2072/17 та від 08.05.2018 у справі № 708/1022/17, від 24.07.2018 у справі № 524/2062/17), що у відповідності до статті 242 КАС України враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до даних правовідносин.

З урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку про наявність у позивача права на користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Згідно пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Аналіз зазначених норм права дає підстави вважати, враховуючи, що позивач звернувся із заявою про призначення пенсії 07 жовтня 2019 року - тобто в межах тримісячного строку, він має право на призначення пенсії з 10 липня 2019 року.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За правилами ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому, згідно зі ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 262, 293, 295 КАС України, суд,
ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) від 11.01.2020 року №11/03.20-р щодо відмови в призначенні пенсії за віком із зменшення пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) пенсію за віком відповідно до ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 10.07.2019 року.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 840,80 грн.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В. С. Брагар