Справа № 140/3738/19
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2020-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року 16:27 ЛуцькСправа № 140/3738/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Смокович В.І.,

за участю секретаря судового засідання Литвиненко І.П.,

представників позивача за первісним позовом Березної Т.О. , Арендарчука О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за первісним позовом Головного управління ДПС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення фінансових санкцій, за зустрічним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним і скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Волинській області звернулося з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення в дохід місцевого бюджету фінансових санкцій у сумі 17 000 грн, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним і скасування рішення № 000014-32 від 17 вересня 2019 року.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 09 січня 2020 року прийнято первісний позов до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом, судовий розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення виклику сторін (арк. спр. 1).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 05 березня 2020 року судовий розгляд даної справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження, у справі призначено підготовче засідання на 19 березня 2020 року, які відкладались на 07 квітня 2020 року, 04 травня 2020 року, 19 травня 2020 року, 26 травня 2020 року (арк. спр. 57, 66-67, 76-77, 86-87, 99-103). Поміж тим, ухвалою суду від 07 квітня 2020 року продовжено строк підготовчого провадження у даній справі (арк. спр. 75).

Ухвалою суду від 27 травня 2020 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення до спільного розгляду із позовом Головного управління ДПС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення в дохід місцевого бюджету фінансових санкцій, об`єднавши вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом (арк. спр. 119). Ухвалою суду від 02 червня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

При цьому, підприємець ОСОБА_2 у судове засідання 02 червня не прибув та подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та не заперечив проти розгляду справи по суті у даному судовому засіданні (арк. спр. 126).

Позовні вимоги за первісним позовом обґрунтовано тим, що за результатами проведеної фактичної перевірки торгового об`єкта, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює торгівельну діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , було виявлено порушення вимог пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону України «Пpo зacтocyвaння реєстраторів розрахункових операцій y сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; статті 15 Закону України "Пpo дepжaвнe peryлювaння виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Так, перед початком перевірки посадовими особами контролюючого органу проведено контрольну розрахункову операцію: придбано 1 пляшку горілки «Nemiroff Преміум» виробництва ТзОВ «ЛВН Лімітед», містк. 0,7 дм3, вміст спирту 40% об, за роздрібною ціною 130 грн. Однак, відповідної ліцензії для роздрібної торгівлі алкогольними напоями підприємець не отримував. Від підписання, отримання акта перевірки підприємець відмовився, що зафіксовано у відповідних актах.

Факт реалізації алкогольних напоїв, отримання грошових коштів за реалізацію під час контрольно-розрахункової операції засвідчено посадовими особами, що проводили фактичну перевірку, ОСОБА_8 , ОСОБА_7. та задокументовано у акті фактичної перевірки.

Законом України "Про державне peгyлювaння виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (із змінами та доповненнями) за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без ліцензії передбачена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17 000 гривень.

Оскільки фінансову санкцію підприємець самостійно не сплатив, позивач просить стягнути кошти у судовому порядку.

Позовні вимоги зустрічного позову фізична особа підприємець ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що в акті про результати проведеної перевірки вказано, що було проведено фактичну перевірку господарської одиниці торгового об`єкту, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_2 . Однак, позивач вказує, що наказу і направлень на перевірку йому пред`явлено не було, жодної торговельної або ж іншої діяльності за вказаною адресою він не здійснює, жодним торговим об`єктом за вказаною адресою він також не володіє і не користується. Окрім того, звертає увагу суду, що Любешівським районним судом Волинської області у постанові від 07 серпня 2019 року у справі №162/210/19 встановлено, що згідно із довідкою про склад сім`ї Люб`язівської сільської ради Любешівського району Волинської області №603 по АДРЕСА_1 знаходиться житлове приміщення, в якому проживає сім`я ОСОБА_5 . У свою чергу, відповідно до договору оренди від 30 липня 2014 року його дружина ОСОБА_6 орендує приміщення складу для зберігання плавзасобів по АДРЕСА_3 . Наголосив, що ані за адресою по АДРЕСА_3 , ані за адресою по АДРЕСА_1 району жодної підприємницької діяльності він не здійснює. Згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець за адресою: АДРЕСА_4 .

Також зазначив, що відповідно до постанови Любешівського районного суду у Волинської області від 07 серпня 2019 року у справі №162/210/19 перевірка підприємця ОСОБА_2 інспекторами-ревізорами фіскальної служби ОСОБА_8 та ОСОБА_7 10 квітня 2019 року проведена без передбачених законом підстав. Постановою Любешівського районного суду Волинської області від 04 вересня 2019 року провадження у справі щодо ОСОБА_2 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 156 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Наведені мотиви зустрічної позовної заяви є співзвучними із доводами, вказаними у відзиві на первісний позов (арк. спр. 40-41).

У відповіді на відзив за первісним позовом від 30 січня 2020 року представник ГУ ДПС у Волинській області вказав, що законність наказу на проведення перевірки № 1222 від 02 квітня 2019 року встановлено рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року у справі № 140/1677/19, яке набрало законної сили. Оскільки під час проведення фактичної перевірки встановлено факт продажу алкогольних напоїв без наявності відповідної ліцензії, тому ГУ ДПС у Волинській області просить задоволити первісний позов та стягнути із ФОП ОСОБА_2 фінансові санкції.

Окрім того, у відзиві на зустрічний позов представник ГУ ДПС зазначив, що у письмових поясненнях від 10 квітня 2019 року підприємець ОСОБА_2 визнав факт продажу інспекторам пляшки горілки за ціною 130 грн., однак від підпису акта перевірки відмовився. За фактом реалізації та зберігання алкогольних напоїв без відповідної ліцензії інспектором СРПП № 1 Любешівського ВП складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення (арк. спр. 124-125).

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті за первісним і зустрічним позовами, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Фізична особа підприємець ОСОБА_2 12 жовтня 2009 року зареєстрований як суб`єкт господарювання; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 (арк. спр. 30-31).

На підставі наказу № 1222 від 02 квітня 2019 року, направлень на перевірку № 183, 184 від 02 квітня 2019 року фахівцями ГУ ДФС у Волинській області, правонаступником якого є ГУ ДПС у Волинській області, проведено фактичну перевірку торгового об`єкта, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (арк. спр. 10, 11).

За результатами вказаної перевірки складено акт № 03/92/40-01/ НОМЕР_1 від 11 квітня 2019 року (арк. спр. 7-8). Відповідно до вказаного акта перевірки головний державний ревізор інспектор ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_7, заступник начальника відділу ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_8 о 15:30 год. 10 квітня 2019 року у торговому об`єкті за адресою: АДРЕСА_1, де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_2 , у межах контрольно-розрахункової операції придбали 1 пляшку горілки «Неміроф Преміум», ємністю 0,7л, вміст спирту 40% об, за роздрібною ціною 130 грн. Під час розрахунку продавець ФОП ОСОБА_2 ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями не надав. Вказаною контроль-розрахунковою операцією було виявлено факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями без відповідної ліцензії, чим порушено статтю 15 Закону України "Пpo дepжaвнe peryлювaння виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів". За фактом реалізації та зберігання алкогольних напоїв без відповідної ліцензії інспектором СРПП № 1 Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУ НП у Волинській області складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 10 квітня 2019 року.

У письмових поясненнях, наданих інспектору поліції, від 10 квітня 2019 року ФОП ОСОБА_2 ствердив факт продажу 10 квітня 2019 року однієї пляшки горілки за 130 грн двом рибалкам (арк. спр. 12).

Окрім того, 10 квітня 2019 року складено акт про відмову від підпису у направленні на перевірку, акт про відмову від підписання акта перевірки, акт відмови від отримання акта перевірки, акт про відмову від отримання цих актів (арк. спр. 1, 14, 15, 16).

За результатами перевірки стану дотримання вимог законодавства під час провадження діяльності пов`язаної із виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів у підприємця ОСОБА_2 , на підставі акта перевірки від 11 квітня 2019 року № 03/92/40-01/ НОМЕР_1 , ГУ ДПС у Волинській області 17 вересня 2019 року прийняло рішення про застосування фінансових санкцій № 000014-32, яким за факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявної ліцензії, на підставі абзацу п`ятого частини другої статті 17 Закону України "Пpo дepжaвнe peryлювaння виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" до підприємця застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн (арк. спр. 18).

Вказане рішення позивачу направлене за адресою: АДРЕСА_4 , однак повернуте відділення поштового зв`язку без вручення адресату із відміткою «за даною адресою не проживає» (арк. спр. 19-20).

Головне управління ДПС у Волинській області звернулось до суду із первісним позовом про стягнення із підприємця фінансових санкцій у розмірі 17 000 грн на підставі рішення № 000014-32 від 17 вересня 2019 року. Водночас, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , не погоджуючись із рішенням № 000014-32 від 17 вересня 2019 року про застосування до нього фінансових санкцій, звернувся до суду із зустрічним позовом про скасування такого рішення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичних перевірок контролюючими органами передбачений статтею 80 ПК України.

Так, пунктом 80.1 статті 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (підпункт 80.2.1 пункту 80.2 статті 80 ПК України);

у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України);

письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (підпункт 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України);

неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (підпункт 80.2.4 пункту 80.2 статті 80 ПК України);

у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України);

у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (підпункт 80.2.6 пункту 80.2 статті 80 ПК України);

у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (підпункт 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України).

Як визначено пунктом 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема таких документів:

1) направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

2) копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Як убачається з матеріалів справи, підставою для проведення перевірки слугувала доповідна записка начальника управління контролю за обігом та оподаткування підакцизних товарів від 28 січня 2019 року (арк. спр. 108), у якій зазначено, що при проведенні фактичних перевірок суб`єктів господарювання у грудні 2018 року працівниками управління було обстежено та встановлено факт безліцензійної діяльності торгових об`єктах за адресами: АДРЕСА_5 .

При цьому, у наказі на проведення перевірки № 1222 від 02 квітня 2019 року у графі «Назва господарської одиниці» зазначено - «торговий об`єкт», у графі «Адреса господарської одиниці» зазначено - «Любешівський район, село Люб`язь»; у направленнях на перевірку від 02 квітня 2019 року графа «найменування/П.І.Б. платника податку, код ЄДРПОУ/РНОКПП або номер та серія паспорта (для фізичних осіб)» не заповнена, а в наступній графі «або реквізити об`єкта, перевірка якого проводиться» зазначено «торговий об`єкт, Любешівський район, с. Люб`язь».

Відтак, на підставі досліджених доказів: доповідної записки начальника управління контролю за обігом та оподаткування підакцизних товарів від 28 січня 2019 року, наказу на проведення перевірки № 1222 від 02 квітня 2019 року, направлень на перевірку від 02 квітня 2019 року судом не встановлено, що такі документи уповноважували посадових осіб контролюючого органу на проведення фактичної перевірки саме фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . При цьому, адреса, за якою здійснено фактичну перевірку - АДРЕСА_1 судом не ідентифіковано як таку, яка має відношення до господарської діяльності, реєстрації, фактичного проживання фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 .

Суд звертає увагу, що зареєстрованим місцем проживання фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 є: АДРЕСА_4 . Однак, за вказаною адресою підприємець не проживає, діяльності не здійснює.

Фактичним місцем проживання підприємця є: АДРЕСА_6 (про що в акті перевірки зазначено як «юридична адреса», що не відповідає дійсним обставинам).

Постановою Любешівського районного суду Волинської області від 07 серпня 2019 року у справі № 162/310/19 установлено, із посиланням на довідку про склад сім`ї Люб`язівської сільської ради Любешівського району Волинської області № 603 від 23 травня 2019 року, що по АДРЕСА_1 ( місце проведення перевірки) знаходиться житлове приміщення, в якому проживає сім`я ОСОБА_5 (арк. спр. 47-49).

Встановлені обставини спростовують доводи контролюючого органу про наявність за вказаною адресою торгового об`єкта.

Окрім того, у судовому засіданні підприємець пояснив, що по АДРЕСА_9 в орендованому приміщенні фактично здійснює господарську діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_6 (дружина ОСОБА_2 ), надає в оренду плавзасоби у межах свого основного виду економічної діяльності (арк. спр. 127).

Відтак, судом установлено, що за перевіреним місцезнаходженням ( АДРЕСА_1) ФОП ОСОБА_2 господарської діяльності не здійснює, за вказаною адресою не зареєстрований; за цією адресою знаходиться житловий будинок, в якому проживають треті особи.

Окрім того, у судовому засіданні ФОП ОСОБА_2 пояснив, що під час проведення перевірки наказу на перевірку йому не вручили, із направленням його не було ознайомлено (від ознайомлення з такими документами або від підпису у них він не відмовлявся). В усному порядку повідомлено, що особи є працівниками податкової служби та пред`явлене службове посвідчення одного з них.

Із досліджених направлень на перевірку № 183, № 184 від 02 квітня 2019 року судом установлено, що підпис підприємця, яким засвідчено вручення йому копії наказу № 1222 від 02 квітня 2019 року, датований 12 квітня 2019 року (тобто через два дні після проведення фактичної перевірки).

При цьому в матеріалах справи знаходиться акт про відмову від підпису у направленні на перевірку від 10 квітня 2020 року № 1/03-20-40-01-47, складений та підписаний ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (особами, які проводили фактичну перевірку).

У зв`язку із встановленням суперечливих обставин щодо дати пред`явлення підприємцю направлень на перевірку та вручення останньому копії наказу на перевірку, суд оцінює акт про відмову від підпису у направленні на перевірку від 10 квітня 2020 року № 1/03-20-40-01-47, як недостовірний і недостатній доказ у порядку статей 75, 76 КАС України.

Відтак, судом установлено порушення уповноваженими на перевірку особами статей 80, 81 ПК України у частині порядку проведення перевірки.

Пунктом 80.4 статті 80 ПК України визначено, що перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Проведення контрольної розрахункової операції (закупка 1 пляшки горілки «Nemiroff Преміум» виробництва ТзОВ «ЛВН Лімітед», містк. 0,7 дм3, вміст спирту 40% об, за ціною 130 грн.) перед початком фактичної перевірки зафіксовано в ак ті перевірки № 03/92/40-01/ НОМЕР_1 від 11 квітня 2019 року.

Після проведення вказаної розрахункової операції на місце проведення перевірки викликано наряд поліції, інспектор СРПП № 1 Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУ НП у Волинській області на ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 10 квітня 2019 року.

Під час розгляду Любешівським районним судом Волинської області 04 вересня 2019 року справи № 162/358/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_6 , за частиною першою статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення (за порушення правил торгівлі пивом, алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами), ОСОБА_2 своєї вини не визнав. Вказав, що 10 квітня 2019 року о 15 год. 30 хв. бачив громадян ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на березі озера Люб`язь. На прохання останніх пригостив їх горілкою „Nemiroff, яку дістав з власного автомобіля. Заперечив купівлю-продаж алкоголю, грошей не вимагав та не брав. Доповнив, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 з незрозумілих причин викликали поліцію. Поліцейський склав протокол про адміністративне правопорушення.

За результатами розгляду вказаної справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у ній закрите у зв`язку з відсутністю в діях останнього події та складу цього адміністративного правопорушення (арк. спр. 45-46).

Таким чином, постановою Любешівського районного суду Волинської області 04 вересня 2019 року справи № 162/358/19, яка набрала законної сили, не встановлено складу адміністративного правопорушення, яке стосується порушення правил торгівлі алкогольними напоями (безліцензійний продаж), оскільки не встановлено (не доведено) факту продажу алкогольних напоїв ОСОБА_2 10 квітня 2019 року ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

У судовому засіданні під час розгляду даного адміністративного спору ОСОБА_2 засвідчив аналогічні обставини щодо подій, які відбувались 10 квітня 2019 року. Додатково вказав, що у письмовому поясненні, наданому поліцейському, підтвердив факт продажу пляшки горілки у зв`язку із тим, що його про це попросили ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Про те, що відбувається фактична перевірка його діяльності як фізичної особи-підприємця на предмет дотримання законодавства про зберігання та реалізацію алкогольних напоїв він не був обізнаний.

Допитані у якості свідків у судовому засіданні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 надали суперечливі свідчення щодо факту передачі коштів в якості оплати придбаної пляшки горілки (кожен із них відмовився від сплати 130 грн ОСОБА_2 , вказуючи на іншого).

Таким чином, свідчення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 суд не оцінює як належний і достатній доказ для встановлення обставин щодо безліцензійного продажу ФОП ОСОБА_2 алкогольних напоїв 10 квітня 2019 року з огляду на міркування, викладені вище, оскільки вони є суперечливими і сумнівними, спростовуються встановленими обставинами.

Більше того, ОСОБА_8 надав пояснення суду, що не бачив звідки ОСОБА_2 дістав алкогольний напій чи з багажника автомобіля чи виніс з будинку.

При цьому, на переконання суду, акт перевірки від 11 квітня 2019 року не може бути доказом вчинення ФОП ОСОБА_2 правопорушення у сфері роздрібної торгівлі алкогольними напоями, оскільки не містить всіх необхідних відомостей для встановлення події та складу правопорушення в розумінні статті 17 Закону України Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Інших доказів для підтвердження вчинення підприємцем визначеного порушення контролюючим органом не надано.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19 грудня 1995 року (далі - Закон № 481/95).

Відповідно до частини другої статті 17 Закону № 481/95 до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень; оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень; виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Отже, з аналізу наведених норм слід дійти висновку, що законодавцем у сферах оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами для суб`єктів господарювання установлені певні обов`язки, за порушення яких до таких суб`єктів органом ДПС застосовуються штрафні (фінансові) санкції.

На переконання суду, притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності за порушення законодавства про торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами можливе у випадку наявності доказів, які підтверджують факти таких порушень, допущених конкретним суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою.

Разом з тим, як убачається із матеріалів справи, підприємець ОСОБА_2 , станом на день проведення перевірки 10 квітня 2019 року, господарську діяльність за перевіреною адресою ( АДРЕСА_1 ) не здійснював. Окрім того, ГУ ДПС у Волинській області, як суб`єкт господарювання, не надало належних, достатніх доказів на підтвердження правомірності проведення 10 квітня 2019 року фактичної перевірки суб`єкта господарювання ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , на предмет дотримання підприємцем законодавства у частині зберігання та реалізації алкогольних напоїв; належних та достатніх доказів вчинення підприємцем правопорушення у сфері роздрібної торгівлі алкогольними напоями (з огляду на наведене, вказану обставину суд уважає недоведеною).

На торговому об`єкті, у якому нібито придбавалась пляшка горілки жодних ознак продажу алкогольних чи тютюнових виробів виявлено не було про що ревізорами складено акт про вилучення тільки одної пляшки горілки.

Незрозумілими для суду є і подальші дії суб`єкта владних повноважень щодо виклику ОСОБА_2 для надання пояснень та направлення самого рішення. Як убачається з матеріалів справи рішення про застосування штрафних санкцій направлено за адресою: АДРЕСА_8 (арк. спр. 20). Вказане поштове відправлення повернулось до контролюючого органу без вручення адресату із відміткою відділення поштового зв`язку «за даною адресою не проживає». За вказаним фактом фахівцями ГУ ДПС складено акт від 23 вересня 2019 року про причини невручення рішення (арк. спр. 19).

Суд звертає увагу, що контролюючому органу було достеменно відомо, що підприємець ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_6 , оскільки про це було зазначено в акті перевірки від 11 квітня 2019 року (арк. спр. 7), та у постановах Любешівського районного суду Волинської області від 07 серпня 2019 року, від 04 вересня 2019 року (арк. спр. 45-49).

З огляду на вказане, суд дійшов переконання, що контролюючий орган при постановленні оскарженого рішення діяв необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, недобросовісно, без дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; непропорційно, зокрема без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, як цього вимагає частина друга статті 2 КАС України.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

В даному випадку, під час розгляду справи відповідач за зустрічним позовом, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б твердження підприємця ОСОБА_2 , та не навів обґрунтованих мотивів для прийняття оскарженого рішення.

Така перевірка на думку суду була формальною оскільки не містить жодних доказів, які б підтверджували законність її проведення саме у тому порядку і у спосіб визначений Законом № 481/95. Таким чином, суд вважає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів повноти податкового правопорушення, а його відсутність у спірних правовідносинах доводить протиправність спірного рішення та відповідає меті адміністративного судочинства при вирішенні спорів цієї категорії.

Суд на підставі аналізу норм чинного законодавства, що врегульовує спірні правовідносини, та встановлених обставин справи, перевірених письмовими доказами та з врахуванням практики Європейського Суду з прав людини, дійшов висновку, що рішення Головного управління ДПС у Волинській області № 000014-32 від 17 вересня 2019 року, яким до підприємця ОСОБА_2 застосовано фінансову санкцію у сумі 17 000 грн. є протиправною та підлягає скасуванню. А, відтак, у задоволенні первісного позову належить відмовити та задовольнити зустрічні позовні вимоги за зустрічним позовом.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Як визначено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь підприємця ОСОБА_2 необхідно стягнути 840 грн 80 коп. судового збору, сплаченого за подання до адміністративного суду зустрічної позовної заяви, відповідно до квитанції від 27 травня 2020 року (арк. спр. 117).

Керуючись статтями 139, 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України ""Пpo дepжaвнe peryлювaння виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ідентифікаційний код юридичної особи 43143484) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення фінансових санкцій у сумі 17 000 грн відмовити.

Зустрічний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним і скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління ДПС у Волинській області № 000014-32 від 17 вересня 2019 року, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 застосовано фінансову санкцію у сумі 17 000 грн.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судовий збір у сумі 840 грн 80 коп. (сімсот сорок грн 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 05 червня 2020 року.