Справа № 620/1771/20
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2020-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 червня 2020 року Чернігів Справа № 620/1771/20

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Непочатих В.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, буд. 83-А, м. Чернігів, 14005) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення величини коефіцієнту оцінки одного року страхового стажу з 1,35% ( 0,56138) до 1% (0,41583) з 01.10.2017;

- зобов`язати відповідача здійснити розрахунок та виплату пенсії за віком, з урахуванням передбаченої абзацом 1 пункту 4-4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 (0,56138) з 01.10.2017.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 дану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу 10-денний строк з дня усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

03.06.2020 від позивача до суду надійшла відповідь на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.05.2020, в якій зазначено про відсутність підстав для подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску, оскільки вважає, що після того як з`явилась судова практика щодо визнання неправомірними дій відповідача щодо зменшення з 01.10.2017 коефіцієнту страхового стажу з 1,35% до 1%, у грудні 2019 року позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та просив провести перерахунок його пенсії із застосуванням 1,35% коефіцієнту страхового стажу. Однак листом від 03.01.2020 № 58/02/П-12 йому було відмовлено у здійснення перерахунку, тому позивач вважає, що саме цього дня йому стало відомо про порушення його прав.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем в повному обсязі не усунуто недоліки, які зазначені в ухвалі суду від 25.05.2020, оскільки не надано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

Що стосується посилань позивача на те, що про порушення своїх прав йому стало відомо з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 03.01.2020 № 58/02/П-12, суд зазначає наступне.

За приписами частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Зокрема, суд звертає увагу, що у справах «Стаббігс та інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії», суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 (справа «Мельник проти України») погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також вказав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Так, позивач в позовній заяві вказує, що з 17.02.2017 він вийшов на пенсію за віком, розмір пенсії був розрахований із застосування коефіцієнта страхового стажу 1,35% (0,56138) та складав 6449,76 грн.

З 01.10.2017 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII від 03.10.2017, відповідачем було здійснено перерахунок пенсії позивача та змінено коефіцієнт страхового стажу з 1,35% (0,56138) на 1% (0,41583).

При цьому, проведення перерахунку і його наслідки наведені відповідачем у листі від 20.05.2019 року № 659/06/П -7 на запит позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що про порушення своїх прав та інтересів позивачу було відомо в травні 2019 року, проте позовна заява подана до суду лише 20.05.2020 (відповідно до відмітки діловодства суду), що свідчить про пропуск встановленого законом строку для звернення до суду.

Згідно пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи положення пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України та те, що недоліки позовної заяви не усунені, позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного та керуючись статтями 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви та позовну заяву і додані до неї документи надіслати позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя В.О. Непочатих