Справа № 563/330/20
Суддя: Загородько Н. А.
Дата ухвалення: 2020-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 563/330/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2020 року

Корецький районний суд Рівненської області

в особі:

головуючого судді Загородько Н.А.

секретар судового засідання Турович М.І.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Корець адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора 3 роти 1 батальйону УПП в Рівненській області Ляховича Сергія Васильовича про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що постановою інспектора 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Ляховича С.В. серії ЕАК № 2270937 від 20.03.2020 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КупАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн..

Постанову відповідачем ОСОБА_2 оформлено в електронній формі у вигляді стрічки, яку роздруковано за допомогою спеціального технічного пристрою з огляду на її прийняття у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

За змістом постанови позивач 20.03.2020 в 03:30:00 год., на 281 км. автодороги Київ-Чоп, керуючи транспортним засобом, перед перестроюванням не ввімкнув показчик відповідного напрямку, а при перевірці документів встановлено, що він керував транспортним засобом, будучи особою, яка не має права керувати таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1.а Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП.

Вважає постанову протиправною у зв`язку з порушенням відповідачами норм матеріального та процесуального права при її прийнятті.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задоволити. Пояснили, що 20.03.2020 близько 03 год. 30 хв. ОСОБА_1 знаходився на задньому пасажирському сидінні автомобіля «ВАЗ-21081», який рухався по автодорозі Київ-Чоп. Керував цим транспортним засобом ОСОБА_3 , у його салоні в якості пасажирів перебували, крім позивача ще ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .. Під час руху автомобіль було зупинено працівниками патрульної поліції, виникла конфліктна ситуація, в ході якої перевіривши документи, працівники поліції зробили висновок, що за кермом транспортного засобу перебував ОСОБА_1 . Заперечення позивача з цього приводу поліцейські до уваги не взяли, оформили документи про правопорушення.

Відповідач Ляхович С.В. у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву та доказів на спростування позовних вимог не надав.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з"явився. У відзиві який надано суду просить в позові відмовити, посилаючись на те, що в ході перевірки документів позивач на вимогу поліцейського не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, а також, було встановлено, що позивач був позбавлений права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік рішенням Корецького районного суду від 27 лютого 2019 року в справі № 563/1832/18, рішення набрало законної сили - 27 березня 2019 року, отже, позивач не мав права керувати транспортним засобом.

Свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та допитаний в якості свідка ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснили, що 20.03.2020 року вони були в одному автомобілі разом з ОСОБА_1 .. ОСОБА_1 був у якості пасажира і автомобілем він не керував, а керував ОСОБА_3

Заслухавши позивача, представника позивача, свідків та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Згідно постанови серії ЕАК № 2270937, ОСОБА_1 20.03.2020 року о 03:30:00 год., на 281 км. автодороги Київ-Чоп, керуючи транспортним засобом, перед перестроюванням не ввімкнув показчик відповідного напрямку, а при перевірці документів встановлено, що він керував транспортним засобом, будучи особою, яка не має права керувати таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1.а Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що Національна поліція України уповноважена через своїх співробітників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, до кола яких входить і керування транспортним засобом за відсутності відповідних дозвільних документів.

Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Згідно ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У даному випадку, для підтвердження факту порушення позивачем пункту ПДР України відповідач в силу положень ст. 251 КпАП України мав би надати, зокрема, відеозапис події, фотознімки автомобіля, яким керував позивач, під час порушення ПДР.

Згідно поданого відеозапису вбачається, що зафіксовано лише процедуру оформлення адміністративного правопорушення. Сам факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 не зафіксовано. Інше відео як доказ по справі не представлено.

Отже, доказів, перелічених у статті 251 КУпАП, які містять фактичні дані, на основі яких можна встановити наявність адміністративних правопорушень, винність позивача в їх вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, відповідачі суду не надали.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. (Правовий висновок Верховного Суду у постанові від 21 грудня 2018 року по справі №263/15738/16- а)

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутністю будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. (Правовий висновок Конституційного Суду України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року).

Отже, матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, вина конкретно позивача у вчиненні зазначеного порушення не доведена, а тому доводи останнього про свою невинуватість суд вважає підставними.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 77, 241-246, 286 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Постанову серії ЕАК № 2270937 від 20.03.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП - скасувати.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Корецький районний суд Рівненської області.

Суддя Загородько Н. А.