Справа № 420/4808/20
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2020-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4808/20
УХВАЛА

10 червня 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Марин П.П., розглянувши матеріали адміністративного позову військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави - Міністерства внутрішніх справ України, Національної академії Національної гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення витрат пов`язаних з навчанням.

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави - Міністерства внутрішніх справ України, Національної академії Національної гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення витрат пов`язаних з навчанням.

Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 та 2 ст.46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень.

Відповідно до ст.53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Згідно з ч.1 та 3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Аналіз ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Зокрема, один із «виключних випадків» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

«Нездійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

«Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні, насамперед, відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Військовим прокурором Одеського гарнізону як підставу для представництва інтересів держави вказано невжиття Національною академією Національної гвардії України та міністерством внутрішніх справ України заходів представницького характеру щодо відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у Національній академії Національної гвардії України курсанта ОСОБА_1 .

Як зазначено Військовим прокурором Одеського гарнізону про порушення інтересів держави останній дізнався 08.05.2020 року з листа Головного управління Національної гвардії України МВС України (а.с.27).

Листом від 04.06.2020 року №9-2-1730вих-20 Військова прокуратура Одеського гарнізону Південного регіону України повідомила МВС України та Національну академію Національної гвардії України що з метою недопущення порушень інтересів держави про пред`явлення позову в інтересах держави в особі МВС України, Національної академії Національної гвардії України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням та утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 43879,07 грн. (а.с.35-36).

Суд вважає за необхідне зазначити, що будь-яких вимог про здійснення дій задля усунення порушень вимог чинного законодавства ні МВС України ні Національній академії Національної гвардії України у листі від 04.06.2020 року №9-2-1730вих-20 пред`явлено не було, натомість одразу сповіщено про вжиття заходів представницького характеру шляхом звернення з позовною заявою до суду.

Водночас, доказів неможливості звернення до суду за захистом порушених інтересів Національною академією Національної гвардії України, матеріали адміністративного позову не містять.

Враховуючи вищевикладене, прокурором не наведено достатніх та обґрунтованих доказів неможливості здійснення захисту своїх інтересів Національною академією Національної гвардії України, яку, відповідно до чинного законодавства, наділено відповідними повноваженнями самостійно звертатися до суду із зазначеним позовом, а також не надано доказів, що свідчать про неналежне вчинення Національною академією Національної гвардії України таких дій.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 10.10.2018 року по справі №925/68/18.

Фактично позовна заява та додані до неї матеріали свідчать, що прокурор, в даному випадку, є альтернативним суб`єктом звернення та замінює належного суб`єкта владних повноважень, оскільки одночасно повідомляючи орган про порушення його прав та інтересів, доводить інформацію про звернення прокурора до суду.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст.8 Конституції України та ст.6 КАС України, суд на підставі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

"Суд (ЄСПЛ) уже констатував, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності та що сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм. Принцип юридичної визначеності застосовується не тільки щодо сторін провадження, а й до національних судів (див. рішення від 21 жовтня 2010 року у справі "Дія-97" проти України" (Diya 97 v. Ukraine), заява № 19164/04, п. 47, з подальшими посиланнями).

Застосування приписів ч.4 ст.53 КАС України під час розгляду питання про відкриття провадження слугуватиме меті дотримання принципу юридичної визначеності у процесуальному законодавстві.

Отже, військовим прокурором Одеського гарнізону належним чином не обґрунтовано та не наведено обґрунтованих підстав для представництва ним інтересів держави у цій справі, у зв`язку з чим в даному випадку, відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави.

Відповідно до п.7 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для повернення позовної заяви.

Відповідно ч.6 та 8 ст.169 КАС України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 169, 172, 241-243, 248, 256, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави - Міністерства внутрішніх справ України, Національної академії Національної гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення витрат пов`язаних з навчанням - повернути позивачу.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції у строки визначені ст.295 КАС України.

Суддя П.П.Марин