Справа № 140/5255/20
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року ЛуцькСправа № 140/5255/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мачульського В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.12.2019 №0-0305, №0-0305, № 0-0305, №0-0305, №0-0305, №0-0305, №0-0305, №0-0305, №0-0305 №0-0305, №0-0305, №0-0305, №0-0305, №0-0305.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що прийняті відповідачем оскаржувані податкові повідомлення-рішення, якими позивачу визначено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками об`єктів нерухомості за 2018 рік, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки, нараховане відповідачем всупереч ст. 266 Податкового кодексу України. Крім того, зазначено, що нерухоме майно, яке належить позивачу на праві власності відноситься до будівель (споруд), призначених для використання у сільськогосподарській діяльності, а тому, в силу приписів підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, не є об`єктом оподаткування.

З наведених підстав позивач просить скасувати оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08.04.2020 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення засідання та виклику сторін відповідно до приписів статей 12, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (а.с.42).

Представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, у якому він заперечив проти заявлених позовних вимог (а.с.46-48). Зокрема, вказав, що об`єкти нерухомості, які на праві власності належить позивачу, не підпадають під дію пп. «ж» пп.266.2.2 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України, оскільки даним пунктом не охоплюється нерухомість, яка використовується ФОП ОСОБА_1 у власній господарській діяльності. На думку представника відповідача, фізична особа, власник об`єктів нежитлової нерухомості, призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, не може належати до сільськогосподарських товаровиробників у розумінні норм ПК України.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене та керуючись нормами підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України контролюючим органом було сформовано та надіслано позивачу оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Сторони скористались своїм правом щодо подачі заяв по суті справи.

Відповідно до частини другої статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно із частиною першою статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відтак, справу розглянуто по суті відповідно до вимог частини першою статті 258 та частини другої статті 262 КАС України.

Перевіривши письмовими доказами доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 20.10.2014 є платником податків та відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України здійснює види діяльності за КВЕД 01.25 Вирощування ягід, горіхів, інших плодових дерев і чагарників; КВЕД 01.47 Розведення свійської птиці; КВЕД 01.49 Розведення інших тварин; КВЕД 01.50 Змішане сільське господарство; КВЕД 02.30 Збирання дикорослих недеревних продуктів (основний); КВЕД 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; КВЕД 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами (а.с.6-7).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ФОП ОСОБА_1 є власником ряду об`єктів нерухомості, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , а саме: гараж (незакінчене будівництво) «С-1» площею 280,1 кв.м., нежитлова нерухомість; приміщення курятника «Є-1», площею 1802,5 кв.м., нежитлова нерухомість; приміщення курятника «Ї-1» площею 993,6 кв.м., нежитлова нерухомість; лабораторія «Д-1» площею 134,5 кв.м., нежитлова нерухомість; склад «Л-1» прощею 398,9 кв.м., нежитлова нерухомість; майстерня «П-1» площею 141,7 кв.м., нежитлова нерухомість; інкубаційних цех «Б-1» площею 332,8 кв.м., нежитлова нерухомість; приміщення контори «А-1» площею 132,1 кв.м., нежитлова нерухомість; будка електростенд «В-1» площею 14,6 кв.м., нежитлова нерухомість; приміщення курятника «І-1», і, і1 площею 1165,7 кв.м., нежитлова нерухомість; приміщення заправ очної станції «Г-1» площею 22,1 кв.м., нежитлова нерухомість; приміщення курятника «Ж-1» площею 294 кв.м., нежитлова нерухомість; башні Рожновського «К-1» площею 1,62 кв.м., нежитлова нерухомість; приміщення курятника «К-1» площею 1083,2 кв.м., нежитлова нерухомість. Дані фактичні обставини також підтверджується копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.08.2017 №93604224, №93621583, №93637013, 93628337, №93635730, №93634642, №93608936, №93599685, №93606629, №93619531, №93614942, №93626167, №93633272, №93624011 (а.с.27-40).

Головним управлінням ДПС у Волинській області прийнято податкові повідомлення-рішення, а саме:

- №0-0305 від 13.12.2019 щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками об`єктів нерухомості за 2018 рік у сумі 42501,77 грн. (а.с.13);

- №0-0305 від 13.12.2019 щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками об`єктів нерухомості за 2018 рік у сумі 21699,51 грн. (а.с.14);

- №0-0305 від 13.12.2019 щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками об`єктів нерухомості за 2018 рік у сумі 2459,04 грн. (а.с.15);

- №0-0305 від 13.12.2019 щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками об`єктів нерухомості за 2018 рік у сумі 20163,77 грн. (а.с.16);

- №0-0305 від 13.12.2019 щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками об`єктів нерухомості за 2018 рік у сумі 523,08 грн. (а.с.17);

- №0-0305 від 13.12.2019 щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками об`єктів нерухомості за 2018 рік у сумі 2637,75 грн. (а.с.18);

- №0-0305 від 13.12.2019 щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками об`єктів нерухомості за 2018 рік у сумі 18495,86 грн. (а.с.19);

- №0-0305 від 13.12.2019 щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками об`єктів нерухомості за 2018 рік у сумі 5214,06 грн. (а.с.20);

- №0-0305 від 13.12.2019 щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками об`єктів нерухомості за 2018 рік у сумі 5472,81 грн. (а.с.21);

№0-0305 від 13.12.2019 щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками об`єктів нерухомості за 2018 рік у сумі 2503,72 грн. (а.с.22);

- №0-0305 від 13.12.2019 щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками об`єктів нерухомості за 2018 рік у сумі 271,78 грн. (а.с.23);

- №0-0305 від 13.12.2019 щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками об`єктів нерухомості за 2018 рік у сумі 6195,07 грн. (а.с.24);

- №0-0305 від 13.12.2019 щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками об`єктів нерухомості за 2018 рік у сумі 30,16 грн. (а.с.25);

- №0-0305 від 13.12.2019 щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками об`єктів нерухомості за 2018 рік у сумі 7425,52 грн. (а.с.26).

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями позивач оскаржив його в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із того, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1).

Відповідно до підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 ПК базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК встановлено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування. Так, підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 у редакції, чинній станом на 2018 рік, визначено, що не є об`єктом опадаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Правовий аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

За визначенням підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Застереження в підпункті 14.1.235 щодо цілей глави 1 розділу ХIV ПК не означає, що у інших випадках, передбачених цим Кодексом, термін «сільськогосподарський товаровиробник» має інше змістовне навантаження.

Суд встановив, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником та має дозвіл на розробку детального плану на земельну ділянку загальною площею 16,0000 га, що розташована на території АДРЕСА_1 , для сільськогосподарського призначення, про що свідчить рішення Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області №34/17 від 18.12.2018. (а.с.8).

Об`єктами нерухомості, яка належить позивачу на праві приватної власності і щодо яких контролюючим органом донараховано податкові зобов`язання, є будівля/споруда, призначена для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, а саме приміщення курятників, інкубаційний цех, майстерня, склад та інші.

Так, відповідно до «Державного класифікатора будівель та споруд. ДК 018-2000», затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17.08.2000р. №507, клас «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси.

Звільнення від сплати податку та збору - це одна із форм надання податкової пільги (підпункт «г» пункту 30.9 статті 30 ПК).

Відповідно до пункту 30.2 цієї статті 30 ПК підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Пільга, встановлена підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК, стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Виходячи із буквального тлумачення цієї норми, з урахуванням значення слова «призначення» як «мета використання чого-небуть», «відповідати меті», можна зробити висновок, що будівлі і споруди, про які йдеться в цій нормі, повинні відповідати меті, способу та критеріям використання у сільськогосподарській діяльності. Вимоги, що будівлі і споруди повинні використовуватися (експлуатуватися) у сільськогосподарській діяльності текст цієї норми не містить.

На користь висновку, що норма підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК не ставить у залежність право на податкову пільгу від фактичного використання об`єкта нерухомості у сільськогосподарській діяльності, свідчить і подальше законодавче уточнення правового регулювання. Законом України від 23.11.2018 №2628-VIII, підпункт «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК викладено в новій редакції, згідно з якою не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. Як і Законом України від 28.12.2014 №71-VIII, законодавець не встановив обов`язку сільськогосподарського товаровиробника безпосередньо використовувати будівлі/споруди у сільськогосподарській діяльності, а умовою звільнення таких об`єктів від оподаткування визначив цільове призначення їх використання та встановив вичерпний перелік підстав, коли податкова пільга не надається, а саме: у випадках, коли нерухомість здається власниками в оренду, лізинг, позичку.

У справі відсутні докази, того що ФОП ОСОБА_1 впродовж 2018 року використовував належні йому на праві власності об`єкти нерухомості, у будь-якій іншій, відмінній від сільськогосподарської, діяльності.

Відтак, помилковими є висновок відповідача викладений у відзиві, що позивач не має права на пільгу, встановлену зазначеною нормою, оскільки не використовував об`єкт нерухомості за цільовим призначенням.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 жовтня 2019 року у справі № 0340/1905/18, правовий аналіз п. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України дає підстави для висновку, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Поряд з цим на користь висновку, що нормою підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачено податкова пільга, в тому числі і для фізичних осіб, свідчить і подальше законодавче уточнення правового регулювання. Законом України від 23.11.2018 №2628-VIII, підпункт "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України викладено в новій редакції, згідно з якою не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. Тобто, законодавець уточнив з 01.01.2019, що сільськогосподарським товаровиробником є юридичні і фізичні особи.

Відтак помилковими є також твердження представника відповідача про те, що сільськогосподарським товаровиробником є лише юридичні особи.

Отже, враховуючи наведені норми, та встановлені судом обставини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1356,00 грн. згідно квитанції від 03.04.2020 №ПН1018243 (а.с.4), який зараховано до спеціального фонду державного бюджету України.

Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Волинської області судові витрати при сплаті судового збору в сумі 1356,00 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 13.12.2019 №0-0305, №0-0305, № 0-0305, №0-0305, №0-0305, №0-0305, №0-0305, №0-0305, №0-0305 №0-0305, №0-0305, №0-0305, №0-0305, №0-0305.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати у сумі 1356,00 грн. (одна тисяча триста п`ятдесят шість гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк на апеляційне оскарження, визначений статтею 295 цього Кодексу, продовжується на строк дії такого карантину.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ).

Головуючий

Суддя В.В. Мачульськи