Справа № 452/881/19
Суддя: Кравців В. І.
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 452/881/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"06" травня 2019 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі судді Кравціва В.І.,

секретар судового засідання Макаревич Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку позовного провадження, встановленого для розгляду окремих категорії термінових адміністративних справ адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУ НП у Закарпатській області Герегача Валерія Олексійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 12 березня 2019 року пред`явив адміністративний позов до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУ НП у Закарпатській області Герегача В.О. про визнання протиправною та скасування постанови від 9 лютого 2019 року у справі про притягнення його, позивача, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 255 грн.

У обгрунтування позову посилався на те, що відповідачем відносно нього 9 лютого 2019 року винесено постанову про притягнення його до адміністратвиної відповідалності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, у якій зазначено, що він ніби-то порушив вимогу дорожнього знаку, а саме, не зупинився перед знаком «Стоп Контроль», чим порушив п.п. 3.41. ПДР, за що на нього накладено адмінітсративне стягнення у розмірі 255 грн.

Так, 9 лютого 2019 року він керував транспортним засобом марки ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_1 , на автодрозі Великий Березний Закарпатської області і здійснюючи рух, побачив, що на узбіччі дороги знаходився стаціонарний пост поліції, біля якого не було працівників поліції і перед ним був розміщений дорожній знак 3.41 «Контроль» перед яким він зупинився, згідно Правил дорожнього руху, після цього продовжив рух та через деякий час у дзеркало заднього виду побачив, що з приміщення поста вибіг поліцейський і подав рукою знак зупинитися. Після зупинки цей інспектор підійшов до нього та висловив вимогу пред`явити документи і повідомив його, позивача, що той не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41, так як зупинка автомобіля повинна тривати 5-10 хилин, однак не повідомив, чим така вимога передбачена. Жодних постанов інспектор не складав, а також не повідомив,що така ним була складена.

Крім цього, Кодексом про адміністративні правопорушення передбачена процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адмігістративної відповідальності.

Однак, всупереч цим положенням інспектор здійснив розгляд справи з позбавленням його, позивача, гарантованих правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, зокрема, без повідомлення про розгляд справи, без повідомлення про його права та обов`язки, без дослідження та ознайомення з будь-якими доказами вчинення правопорушення з його боку, без оголошення постанови та без її вручення на місці зупинки, тобто всупереч вимогам КУпАП та рішення Конституційного суду від 26 травня 2015 року № 5рп/2015 не проведено передбачених процедур та дій по розгляду справи, які гарантують особі право на справедливий розгляд справи.

Однак, 2 березня 2019 року у поштовій скринці він виявив конверт, у якому знаходилася оскаржувана постанова про накладення на нього адміністрвтивного стягнення і в графі 10 цієї Постанови проставлено чийсь нерозбірлийвий підпис.

Вказану постанову вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки відсутні докази вчинення ним, ОСОБА_2 , адміністративного правопорушення , а також у графі 8 вкзаної постанови відсутні будь-які посилання як на фото так відео докази правопорушення і не вказано відомосетй про технічний засіб, яким здійснювався фото чи відеозапис.

Під час розгляду справи по суті позивач ОСОБА_3 у підтримання позовних вимог посилався на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач - поліцейський сектору реагування патрульної поліції Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського ВП ГУ НП у Закраптській області Герегач В.О., будучи належним чином повідомленим про судове засідання, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не прибув, відзиву не подав, а відтак суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами суд встановив таке.

Із постанови про накладення адміністративного стягнення відомо, що 9 лютого 2019 року поліцейським СРПП Велико-Березнянського ВП ГУ НП у Закарпатській області Герегачем В.О. була винесена постанова про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - накладено штраф у розмірі 255 грн., у якій зазначено, що ОСОБА_3 , 9 лютого 2019 року о 15 год. 20 хв. на автодорозі Ужгород-Львів у с. Ужок, керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_1 , не зупинився на вимогу дорожнього знаку «Стоп Контроль», чим порушив п.п. 3.41 КУпАП (а. с. 10).

Даючи правову оцінку вказаній постанові суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтями 8 та 9 цього Кодексу встановлено, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. ст. 1, 13 Закону України "Про Національну поліцію", поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом № 1395 від 07 листопада 2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (надалі Інструкція).

Відповідно до п. 4 Розділу І Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно п. 1.9. ПДР особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувались вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення ПДР, однак у вказаній постанові зазначено, що порушено п.п. 3.41. КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 5 ст. 285 КУпАП у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Проте, із постанови та поштових конвертів відомо, що постанову йому було надіслано, а у постанові зазначено, що така ОСОБА_1 була вручена.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам,передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Таким чином, суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Проте, на виконання вимог чинного законодавства, зокрема, вищезазначених правових положень та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року, в матеріалах справи не міститься жодного належного доказу вчинення водієм ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 3.41. розділу 3 ПДР заборонним знаком є, зокрема, знак STOP/ контроль.

Однак, відсутні докази паро те, що ОСОБА_1 порушив вимогу цього дорожнього знаку.

Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно п. 3) ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ураховуючи наведене, а також те, що жодного належного та допустимого доказу наявності події правопорушення, вчиненого позивачем за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення,

Керуючись ст. ст. 241-244, 246, 250 КАС України,

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати постанову поліцейського сектору реагування патрульної поліції Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУ НП у Закарпатській області Герегача Валерія Олексійовича від 9 лютого 2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення - штрафу у розмірі 255 грн.

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП про адміністративні правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення, протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 нароження, проживає у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , АДРЕСА_2 .

Суддя