Справа № 200/1054/20-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року справа №200/1054/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів: Компанієць І.Д., Міронової Г.М., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2020 року (суддя 1 інстанції Циганенко А.І., повний текст рішення складено 03.03.2020р. в м. Слов`янськ Донецької області) у справі №200/1054/20-а за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Східного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Харків) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі відповідач-1), Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі відповідач-2), в якому просила визнати протиправною бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку; зобов`язати Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області солідарно з його правонаступником Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Харків) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що при проведенні розрахунку при звільненні Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області протиправно не нарахувало та не виплатило позивачу вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку. Оскільки Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області припинено шляхом злиття з Головним територіальним управлінням юстиції у Харківській області, з Головним територіальним управлінням юстиції у Луганській області та утворенням на базі трьох територіальних органів Міністерства юстиції України Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зважаючи на те, що станом на час винесення судом рішення відповідача-1 або буде припинено, або коштів на його рахунках буде не достатньо, позивач вважає за потрібне забезпечити гарантії виплати вихідної допомоги у порядку солідарної відповідальності відповідачів.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2020 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду, позивачем подана апеляційна скарга, де посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення, прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, апелянтом зазначено, що у рішенні суду не наведено посилань на жодну норму матеріального права, яка б прямо забороняла виплату вихідної допомоги державному службовцю при звільненні у зв`язку з ліквідацією органу державної влади. Звертає увагу суду, що судом неправильно застосовані положення частини 4 статті 87 Закону України «Про державну службу, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, не застосовано вимоги частини 1 ст. 44 КЗпП. Вважає, що суд повинен був приймати рішення у справі з врахуванням обставин внесення змін до Закону України «Про державну службу», констатуючи факт поновлення наразі норми, яка регулює виплату вихідної допомоги державному службовцю при звільненні у зв`язку з ліквідацією державного органу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

ОСОБА_1 працювала на посаді начальника управління персоналу Головного територіального управління юстиції Донецької області з 16 травня 2017 року по грудень 2019 років.

24 грудня 2019 року наказом Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 3880/1 «Про звільнення ОСОБА_1 » позивач була звільнена з посади начальника управління персоналу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 26 грудня 2019 року у зв`язку із ліквідацією Головного територіального управління юстиції у Донецькій області згідно пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України та відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу», з припиненням державної служби (т. 1, а.с. 7).

Згідно довідки Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в грудні 2019 року ОСОБА_1 була виплачена заробітна плата в сумі 119877,02 гривень (т. 1, а.с. 10).

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що виплата вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку здійснюється на підставі ч.4 ст.87 ЗУ «Про державну службу», яка передбачає виплату допомоги тільки в разі звільнення на підставі п.1 ч.1 ст.87 ЗУ «Про державну службу». Позивач звільнена зі служби з іншої підстави, отже, не має права при звільненні на отримання вихідної допомоги у розмірі середньо місячного заробітку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як визначено частинами першою та другою статті 3 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» (далі- Закон №889), в редакції яка діяла на дату звільнення позивача, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Дія цього Закону поширюється на державних службовців:

1) Секретаріату Кабінету Міністрів України;

2) міністерств та інших центральних органів виконавчої влади;

3) місцевих державних адміністрацій;

4) органів прокуратури;

5) органів військового управління;

6) органів дипломатичної служби;

7) державних органів, особливості проходження державної служби в яких визначені статтею 91 цього Закону;

8) інших державних органів.

Згідно підпунктів 1 та 1-1 частини першої статті 87 Закону №889 підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є:

1) скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу;

1-1) ліквідація державного органу.

Як вбачається з наказу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 24.12.2019 року №3880/1 ОСОБА_1 звільнено в зв`язку з ліквідацією Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відповідно до, зокрема, п.1-1 ч.1 ст.87 Закону № 889.

Відповідно до частини четвертої статті 87 Закону № 889 (в редакції, яка була чинною на час прийняття наказу про звільнення позивача), у разі звільнення з державної служби на підставі пункту 1 частини першої цієї статті державному службовцю виплачується вихідна допомога у розмірі середньої місячної заробітної плати.

Тобто, Законом № 889 була визначена підстава виплати вихідної допомоги у розмірі середньої місячної заробітної плати - це звільнення у разі скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу, яке передбачене пунктом 1 частини першої статті 87 Закону № 889.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17 лютого 2015 року у справі № 21-8а15, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Законом № 889 не врегульовано питання щодо виплати вихідної допомоги у розмірі середньої місячної заробітної плати в разі звільнення в зв`язку з ліквідацією державного органу.

На підставі частини третьої статті 5 Закону №889 дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Статтею 44 Кодексу законів про працю України визначено, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у (…) пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку (…)

Відповідач, приймаючи наказ №3890/1 від 24.12.2019 року про звільнення ОСОБА_1 , також вказав підставу звільнення - пункт 1 статті 40 КЗпП України, звільнення на підставі якого гарантує працівнику право на отримання вихідної допомоги у розмірі не менше середнього місячного заробітку відповідно до частини першої статті 44 КЗпП України.

Підсумовуючи викладене суд дійшов висновку, що позивач мала право при звільненні на отримання вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку відповідно до п.1 ст.44 КЗпП України.

Суд звертає увагу на помилковість посилання судом першої інстанції на ч. 4 ст. 40 КЗпП як підставу для висновку, що спірні правовідносини регулюються нормами Закону № 889, оскільки норми ч.4 ст.40 КЗпП регламентують процедуру звільнення, а не виплату вихідної допомоги при звільненні.

Тому є протиправною бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо не нарахування та не виплати при звільненні ОСОБА_1 вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку.

В зв`язку з тим, що протиправна бездіяльність допущена Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області, яке до теперішнього часу знаходиться в процесі ліквідації державного органу та утворено ліквідаційну комісію, тому обов`язок нарахувати та виплатити вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку слід покласти саме на ГТУЮ у Донецькій області, а не солідарно на ГТУЮ у Донецькій області разом зі Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Харьків)

З огляду на зазначене апеляційна скарга та позов ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Суд вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2020 року у справі №200/1054/20-а - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (місцезнаходження: 84301, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, буд. 39/3; ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) при звільненні вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку.

Зобов`язати Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області в особі ліквідаційної комісії місцезнаходження: 84301, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, буд. 39/3; ) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Повне судове рішення складене 09 червня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, але не менше строку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, щодо запобігання поширення короновірусної хвороби (COVID-19).

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді І.Д. Компанієць

Г.М. Міронова