Справа № 295/17018/19
Суддя: Лєдньов Д. М.
Дата ухвалення: 2020-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі: головуючого судді Лєдньова Д.М.

при секретарі Зубрицькій Т.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Житомирської митниці Державної фіскальної служби Мірошніченка Михайла Івановича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 0143/10100/19 від 22.10.2019 року, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України як вчинення дій, спрямованих на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 47 283 грн. 96 коп. Вказану постанову вважає необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам законодавства.

21.05.2019 року до митного поста «Житомир-центральний» Житомирської митниці ДФС агентом з митного оформлення ТОВ «СЕМ КРАФТ» ОСОБА_1 до митного оформлення в режимі «імпорт 40 ДЕ» подано митну декларацію на товар «Легковий автомобіль марки «RENAULT», модель KOLEOS, тип двигуна - бензин.

Інформація, яка вносилась в графу 31 декларації від 21.05.2019 року, бралась позивачем з товаро-супровідних документів: техпаспорту, інфойсу, копії паспорта, копії паспорту для виїзду за кордон, копії ідентифікаційного коду, акту митного огляду автомобіля Закарпатської митниці.

В акті огляду транспортного засобу Закарпатської митниці зазначалось, що автомобіль має бензиновий тип двигуна і саме така інформація було внесена до відомостей поданої митної декларації.

Позивач зауважує, що у зв`язку із значним обсягом роботи вона не звернула увагу на відомостях, наявних у технічному паспорті автомобіля, де тип двигуна зазначено як дизель.

Посилаючись на відсутність умислу у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, оскільки, зокрема, отримувана заробітна плата митного брокера не є залежною від кількості розмитнених автомобілів, особа просить задовольнити позов.

У поданому відзиві відповідач не погоджується з твердженням позивача та зауважує, що у відповідності до ч.1 ст. 266 МК України декларант зобов`язаний: здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом.

Оскільки для митного оформлення подавались всі товаро-супровідні документи, позивач на виконання вимог ст. 69 МК України, яка вказує на необхідність класифікації товарів при їх декларуванні, була зобов`язана внести коректні дані до митної декларації.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

21.05.2019 року до митного поста «Житомир-центральний» Житомирської митниці ДФС агентом з митного оформлення ТОВ «СЕМ КРАФТ» ОСОБА_1 до митного оформлення в режимі «імпорт 40 ДЕ» подано митну декларацію на товар «Легковий автомобіль марки «RENAULT», модель KOLEOS, тип двигуна - бензин, а також товаро-супровідні документи: рахунок фактура № 116/19 від 18.04.2019 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 03.0-6.2009 року № НОМЕР_1 , одержувач та особа, відповідальна за фінансове врегулювання - ОСОБА_2 .

Митну декларацію 21.05.2019 року прийнято до митного оформлення та присвоєно номер UA101070/2019/029622.

Згідно з даними, внесеними до графи 54 МД UA101070/2019/029622, митна декларація складена агентом з митного оформлення ТОВ «СЕМ КРАФТ» ОСОБА_1

У графі 31 митної декларації зазначено дані про товар - «Легковий автомобіль, тип двигуна - бензин».

21.05.2019 року головним державним інспектором відділу митного фоормслення № 1 митного посту «Житомир Центральний» Житомирської митниці ДФС Олещенком Є.С. за результатами опрацювання митної декларації та поданих документів встановлено, що даний товар необхідно декларувати за типом двигуна - дизель, код УКТЗЕД НОМЕР_2 , який відповідно в графі 47 «Нарахування мита та митних платежів» визначає ставку акцизного збору 675 EUR/1000 см. куб.

Постановою в справі про порушення митних правил від 22.10.2019 року позивача визнано виннОЮ у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.8 ст.264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена особа несуть відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у митній декларації.

Згідно з п.8 ст.257 Митного кодексу України митне оформлення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом вносяться відомості, в тому числі код товару згідно УКТЗЕД та звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар, ставки митних платежів.

Пунктом 8 статті 69 МК України висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер, а рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими.

Згідно зі ст. 458 Митного кодексу України (далі -МК України) порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частиною 1 ст. 487 МК України визначено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення. Провадження у справі про порушення митних правил, відповідно до ч.1 ст.488 МК України вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 508 МК України у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи. До процесуальних дій належать: складення протоколу про порушення митних правил; опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб; витребування документів, необхідних для провадження у справі про порушення митних правил, або належним чином завірених їх копій чи витягів з них; тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, та документів на них; митне обстеження; пред`явлення товарів, транспортних засобів і документів для впізнання; експертиза; взяття проб та зразків для проведення дослідження (аналізу, експертизи).

Статтею 485 МК України передбачено, що склад вказаного вище правопорушення обумовлює наявність в діях декларанта особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу.

Диспозиція цієї статті передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети однозначно вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки на момент подачі декларації декларант повинен усвідомлювати факт надання неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві дані вплинули на розмір митних платежів, які йому доведеться сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару.

За змістом положень ч.6 ст.69 МК України у разі порушень декларантом (заявником) правил класифікації товарів під час декларування, адміністративна відповідальність для нього настає виключно у разі встановлення факту подання вказаною особою недостовірних документів, надання ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття класифікаційного рішення.

Зазначена норма МК України узгоджується з положеннями ст.485 цього Кодексу, якою визнається правопорушенням такі дії, які спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Згідно ст.485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Відповідно до ч.1 ст.530 МК України, законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, а постанови центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - судом у зв`язку з поданням адміністративного позову або в порядку контролю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст.251, ст.280 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищезазначені норми законодавства, суд зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності і встановлення її вини, необхідна наявність відповідних доказів.

Розглянувши матеріали справи, суд зазначає, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена.

Доказів заявлення позивачем у митній декларації неправдивих відомостей з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, яку несе декларант, матеріали справи не містять.

За таких обставин, складена постанова підлягає скасуванню, провадження по справі закриттю.

Керуючись ст. ст. 90, 241-256, 271, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скасувати постанову про порушення митних правил № 0143/10100/19 від 22.10.2019 року, винесену заступником начальника - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Житомирської митниці Державної фіскальної служби Мірошниченком М.І., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, провадження по справі закрити

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Д.М.Лєдньов