Справа № 140/3765/19
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/3765/19 пров. № А/857/2496/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

при секретарі судового засідання: Галаз Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Волинський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в інтересах філії Ковельська дорожньо-експлуатаційна дільниця Дочірнього підприємства Волинський облавтодор на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року (суддя Ковальчук В.Д., ухвалене в місті Луцьку о 14:48,) у справі № 140/3765/19 за адміністративним позовом Дочірнього підприємства "Волинський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в інтересах філії Ковельська дорожньо-експлуатаційна дільниця Дочірнього підприємства Волинський облавтодор до Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання незаконною та скасування постанови про арешт коштів,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2019 року Дочірнє підприємство "Волинський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в інтересах філії Ковельська дорожньо-експлуатаційна дільниця Дочірнього підприємства Волинський облавтодор звернулося в суд з позовом до Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області та просить скасувати постанову старшого державного виконавця Ковельського МВ ДВС ГТУЮ у Волинській області Хорунжої Наталії Степанівни від 29 листопада 2019 року про арешт коштів філії Ковельська дорожньо-експлуатаційна дільниця ДП Волинський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду Дочірнє підприємство "Волинський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в інтересах філії Ковельська дорожньо-експлуатаційна дільниця Дочірнього підприємства Волинський облавтодор оскаржило його подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Вважає, що оскаржуване рішення винесене без належного з`ясування обставин справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить його скасувати і прийняти нове, яким позов задовольнити.

Як на доводи апеляційної скарги, апелянт посилається, на ті обставини, що і при поданні позовної заяви. Зокрема, посилається на те, що зведене виконавче провадження № 58115542 від 17 січня 2019 року об`єднує 11 виконавчих проваджень про стягнення боргу по сплаті єдиного соціального внеску, які відкриті на підставі вимог Головного управління ДФС у Волинській області в період 2018 - 2019 років, боржником по яких є філія Ковельська ДЕД ДП Волинський облавтодор. Вказує, що відповідач по всіх виконавчих провадженнях, зокрема по ВП № 58746971, 58680988, 58108005, 58682626 виніс постанови про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження на загальну суму 92914,86 грн., що апелянт вважає незаконним та безпідставним, так як виконавчий збір по вказаних виконавчих провадженнях стягнутий відповідними постановами про відкриття виконавчих проваджень. Також вказує, що з метою погашення боргу по виконавчому збору і витрат виконавчого провадження підприємство запропонувало відповідачу для опису, арешту та подальшої реалізації по вищевказаних виконавчих провадженнях причіпний бітумощебнерозподільник марки ДН-008 № НОМЕР_1 , який знаходиться на окремому балансі філії Ковельська ДЕД. Вказане майно було описано та арештовано, оцінене, ринкова вартість якого складає 261000,00 грн., що є достатньо для погашення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження по зведеному виконавчому провадженню вцілому. Проте апелянт зазначає, що дане майно органом виконавчої служби не реалізовано. Відтак апелянт зазначає, що вищенаведені обставини не є підставою для арешту коштів боржника на його банківських рахунках. У зв`язку з цим вважає, що оскаржувана постанова про арешт коштів ухвалена з грубим порушенням вимог Закону України Про виконавче провадження і паралізує діяльність філії Ковельська ДЕД, відтак підлягає скасуванню.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.

Сторони будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи явки уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі.

Відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи із покликанням на запровадження в Україні карантину та неможливості прибути до суду.

За результатами розгляду вказаного клопотання колегія суддів ухвалила його відхилити, оскільки поверхневі та загальні покликання на запровадження карантину не можуть вважатися достатньою підставою для відкладення розгляду справи. Також рекомендація Ради суддів України (лист № 9рс-186/20 від 16.03.2020р.) не вказує на припинення судами розгляду справ, а лише встановлює особливий режим судів України, який включає в себе, зокрема, розгляд справ в режимі відеоконференції, по можливості здійснення розгляду справи без участі сторін, в порядку письмового провадження, рекомендацію учасникам судових засідань подавати до суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності за наявними у справі матеріалами.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін (їх представників). Водночас, будь-яких нових доказів або обставин по справі останніми не наведено, клопотань про їх витребування/долучення тощо не заявлено.

В протилежному випадку відкладення розгляду справи без пошуку реальних можливостей здійснювати правосуддя в умовах карантину може бути розцінено як самоусунення від виконання обов`язку по здійсненню розгляду справи.

Додатково колегія суддів враховує, що відповідно до ч.5 ст.44 КАС України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки суду, а й учасників справи.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989р. у справі Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Він не буде відповідальним за відкладення, викликані станом його здоров`я, оскільки вони пов`язані з форс-мажорними обставинами.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини визнав явно необґрунтованим і тому неприйнятним звернення у справі Varela Assalino contre le Portugal (пункт 28, № 64336/01) щодо гарантій публічного судового розгляду. У цій справі заявник просив розглянути його справу в судовому засіданні, однак характер спору не вимагав проведення публічного розгляду. Фактичні обставини справи вже були встановлені, а скарги стосувалися питань права. Європейський суд вказав на те, що відмову у проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів.

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду, є доцільнішим, ніж усні слухання; розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції в провадженні Ковельського МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області перебуває зведене виконавче провадження № 58115542 від 17.01.2019 року з примусового виконання виконавчих документів, а саме: вимог про сплату боргу (недоїмки) про стягнення з філії Ковельська ДЕД ДП Волинський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження на загальну суму 1 089 525,54 грн., до складу якого входять: ВП № 58108005 від 16.01.2019 року; ВП № 58682626 від 20.03.2019 року; ВП № 58680988 від 20.03.2019 року; ВП № 58746971 від 28.03.2019 року; ВП № 59234599 від 29.05.2019 року; ВП № 59566231 від 16.07.2019 року; ВП № 59583173 від 17.07.2019 року; ВП № 59993095 від 06.09.2019 року; ВП № 60268963 від 09.10.2019 року; ВП № 60320602 від 15.10.2019 року; ВП № 60677004 від 21.11.2019 року. Дані виконавчі провадження відкриті державним виконавцем на підставі заяв стягувача Головного управління ДФС у Волинській області, правонаступником якого є Головне управління ДФС у Волинській області. Постановами про відкриття цих виконавчих проваджень також стягнуто з боржника виконавчі збори та, повідомлено про можливість їх оскарження у порядку та строки, встановлені Законом України Про виконавче провадження.

Водночас з метою забезпечення повного, своєчасного та реального виконання вимог державними виконавцями були винесені у виконавчих провадженнях постанови про арешт майна боржника у межах сум звернених стягнень з урахуванням виконавчих зборів та витрат виконавчих проваджень.

Також, державним виконавцем під час виконання згаданих виконавчих проваджень винесені постанови про стягнення з боржника витрат цих виконавчих проваджень, а також постанови про стягнення виконавчих зборів.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, спірні постанови у наведених виконавчих провадженнях були направлені боржнику філії Ковельська ДЕД ДП Волинський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень.

З матеріалів справи вбачається, що постановою старшого державного виконавця Ковельського МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області Хорунжої Наталії Степанівни від 17.01.2019 року ВП № 58108005 про об`єднання виконавчих проваджень об`єднано виконавчі провадження № 57345247, № 58108005 у зведене виконавче провадження №58115542. Також, постановами державних виконавців Ковельського МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області від 21.11.2019-22.11.2019 року про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження приєднано виконавчі провадження № 58682626, № 58680988, № 58746971, № 59234599, № 59566231, № 59583173, № 59993095, № 60268963, № 60320602, № 60677004 до зведеного виконавчого провадження № 58115542.

Також старший державний виконавець Ковельського МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області Хорунжа Наталія Степанівна постановою від 29.11.2019 року ВП № 60677004 з метою забезпечення повного, своєчасного та реального виконання зведеного виконавчого провадження № 58115542 від 17 січня 2019 року наклала арешт на грошові кошти боржника філії Ковельська ДЕД ДП Волинський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України, що містяться на всіх її банківських та інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження в загальній сумі 1 393 947,42 грн. Копія постанови направлена відповідачем на виконання до банківських, інших фінансових установ та сторонам виконавчого провадження.

Дочірнє підприємство "Волинський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" не погодившись з постановою органу старшого державного виконавця Ковельського МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області Хорунжої Наталії Степанівни від 29.11.2019 року ВП № 60677004 звернулось в суд з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції зробив висновок, що у зв`язку з тим, що борг не погашений, порушень під час винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови не встановлено, відтак підстав для скасування спірної постанови від 29.11.2019 року про арешт коштів боржника ВП № 60677004 немає.

Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.

У відповідності до пункту 3 частини 1 статті 3 Закону України Про виконавче провадження № 1404-VIII від 02.06.2016 року відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. З метою ефективної реалізації покладених на виконавця завдань щодо здійснення заходів примусового виконання рішень закон наділяє його широкими повноваженнями (правами), зокрема, правом накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 10 вказаного закону передбачено, що заходами примусового виконання рішень є, зокрема: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем.

Відповідно до статті 56 вказаного закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.

Статтею 27 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Статтею 42 Закону України Про виконавче провадження кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження(статті 30 Закону України Про виконавче провадження).

Відповідно до частини 4 статі 59 Закону України Про виконавче провадження підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

З приводу незгоди апелянта із загальною сумою боргу, так як він вважає протиправними постанови державного виконавця у наведених вище виконавчих провадженнях про стягнення з боржника виконавчих зборів та витрат виконавчих проваджень на загальну суму 92914,86 грн. судом першої інстанції вірно встановлено та не спростовано апелянтом, що станом на день розгляду адміністративної справи належних доказів скасування вказаних вище постанов не надано, відтак, вони є чинними та підлягають виконанню.

З наявної в матеріалах справи облікової картки на зведене виконавче провадження № 58115542 про стягнення грошових коштів з боржника слідує, що станом на 13.12.2019 року з філії Ковельська ДЕД ДП Волинський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України підлягає стягненню борг в сумі 877 062,26 грн., при цьому станом на 29.11.2019 року такий борг становив 1 181 484,14 грн., а з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження в сумі 212 463,28 грн. загальна заборгованість боржника становила 1 393 947,42 грн., що відповідає сумі, в межах якої державним виконавцем накладено арешт на грошові кошти боржника.

З приводу твердження апелянта про надання відповідачу майна, а саме: причіпного бітумощебнерозподільника марки ДН-008 № НОМЕР_1 , що знаходиться на окремому балансі філії Ковельська ДЕД, та яке є описане, арештоване і оцінене, а вартість якого є достатньою для погашення боргу, однак не реалізоване з вини відповідача апеляційний суд зазначає, що статтею 48 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відтак з наведених норм законодавства вбачається, що звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, у випадку зведеного виконавчого провадження, згідно Розділу 8 Наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень, арешт на майно (кошти) боржника накладається на загальну суму заборгованості за зведеним виконавчим провадженням з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження. Виконавчий збір за зведеним виконавчим провадженням стягується окремо за кожним виконавчим провадженням, об`єднаним у зведене, у розмірі 10% від суми, виплаченої стягувачу за таким окремим виконавчим провадженням.

З матеріалів справи вбачається, що 17.10.2019 року до Ковельського МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області надійшло повідомлення-пропозиція від ДП Волинський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України за вих. № 1439 від 16.10.2019 року з метою погашення боргу по виконавчому збору та витратам по ВП № 58682626, ВП № 58746971, ВП № 58680988, ВП № 58108005, запропонувавши опис та арешт майна шляхом подальшої реалізації, а саме: бітумощебнерозподільник марки ДН-008 № НОМЕР_2 , який знаходиться на окремому балансі філії Ковельська ДЕД ДП Волинський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги і не використовується у виробничій діяльності.

В подальшому державним виконавцем 24.10.2019 року описано вказане рухоме майно згідно постанови про опис та арешт майна боржника від 24.10.2019 року, про що складено відповідний акт державного виконавця, та 28.10.2019 року винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, а саме: Товариства з обмеженою відповідальністю Бюро оцінки та інвентаризації в особі Ощепкова О.І.

04.11.2019 року до відповідача надійшов звіт про оцінку бітумощебнерозподільника марки ДН-008 № НОМЕР_2 від 31.10.2019 року, та висновок про вартість майна, який оцінено у 261 000, 00 грн. Відповідно до звіту державним виконавцем 05.11.2019 року скеровано сторонам виконавчого провадження повідомлення про оцінку арештованого майна, повідомлень про оскарження оцінки до відділу не надходило.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 07.11.2019 року державним виконавцем скеровано лист до Волинської філії ДП СЕТАМ щодо зберігання описаного та арештованого державним виконавцем майна, та 08.11.2019 року до Волинської філії ДП СЕТАМ скеровано заявку на реалізацію арештованого майна (рухомого майна) шляхом розміщення в СЕТАМ. Дата проведення аукціону була призначена на 09.12.2019 року, однак торги не відбулися, що підтверджується протоколом № 451191 проведення електронних торгів та листом Волинської філії ДП СЕТАМ від 09.12.2019 року № 1015/22-17-19. По даному майну проведена переоцінка та призначено повторні торги, дата початку аукціону - 02.01.2020 року.

Відтак, з наведеного слідує, що відповідачем вчинені всі залежні від нього дії з метою реалізації майна боржника.

Окрім цього твердження апелянта про неможливість накладення арешту на грошові кошти філії підприємства судом першої інстанції вірно визнано безпідставними, оскільки відповідно до частини 2 статті 52 Закону України Про виконавче провадження виконавець може звернути стягнення на кошти боржника- юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи. Водночас боржником у виконавчих провадженнях № 58108005, № 58682626, № 58680988, № 58746971, № 59234599, № 59566231, № 59583173, № 59993095, № 60268963, № 60320602, № 60677004 та у зведеному виконавчому провадженні № 58115542 зазначена філія Ковельська ДЕД ДП Волинський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України, на грошові рахунки якої накладено арешт. При цьому, доказів скасування постанов про відкриття цих виконавчих проваджень суду не надано.

З огляду на наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що державним виконавцем виконавчі дії проведені у відповідності до вимог Закону України Про виконавче провадження, а винесена постанова про арешт коштів боржника відповідає вимогам закону.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції з наведених вище мотивів, а тому в задоволенні позову вірно відмовлено.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Волинський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в інтересах філії Ковельська дорожньо-експлуатаційна дільниця Дочірнього підприємства Волинський облавтодор залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року в справі № 140/3765/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга
Повне судове рішення складено 09.06.2020