Справа № 500/187/20
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2020-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/187/20

02 червня 2020 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

за участю:

секретаря судового засідання Семеха В.Т.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Пономаренко І.А.

представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Бачинського І.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

10.01.2020 до Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просить зобов`язати відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з 01.08.2019 здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії з урахуванням надбавок ОСОБА_1 , з наступних складових:

1. доплата до прожиткового мінімуму - 1407,60 грн.

2. підвищення інвалідам армії - 625,60 грн.

3. підвищення за особливі заслуги перед країною - 547,40 грн.

4. щомісячна цільова грошова допомога - 50,00 грн.

5. державна адресна допомога - 6127,80 грн.

6. мінімальна пенсія за віком (для непрацюючих) - 1564,00 грн.

7. мінімальна пенсійна виплата особам з інвалідністю - 1564,00 грн.

8. мінімальні пенсійні виплати для осіб з інвалідністю внаслідок війни та учасників бойових дій: 2 групи (255% ПМ) - 3988,20 грн.

учасники бойових дій (165% ПМ) - 2580,60 грн.

9. підвищення (для непрацюючих) - 1564,00 грн.

10. ст. звання сержант - 1756,92 грн.

11. персональні пенсії союзного значення виплачується надбавка в розмірі - 40%.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 позовну заяву ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху. Позивачеві надано строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом визначення суб`єктного складу відповідача та сформування позовних вимог щодо належного відповідача до 10 днів з моменту вручення даної ухвали.

18.02.2020 ухвалою суду позивачу ОСОБА_1 продовжено процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі суду від 15.01.2020 у справі №500/187/20.

04 березня 2020 року ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зобов`язання вчинити певні дії прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

30.03.2020 від відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду поступив відзив на позовну заяву.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.04.2020 визначено розгляд справи №500/187/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зобов`язання вчинити певні дії проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання на 30.04.2020.

30.04.2020 ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відкладення розгляду справи задоволено, розгляд справи №500/187/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зобов`язання вчинити певні дії відкладено на 02.06.2020.

В судовому засіданні 02.06.2020 позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали повністю з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію по інвалідності II групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

13.12.2019 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою в якій просив здійснити перерахунок пенсії з урахуванням надбавок з наступних складових:

1. доплата до прожиткового мінімуму - 1564,00 грн.

2. підвищення інвалідам армії - 625,60 грн.

3. підвищення за особливі заслуги перед країною - 547,40 грн.

4. щомісячна цільова грошова допомога - 50,00 грн.

5. державна адресна допомога - 8211,00 грн.

6. мінімальна пенсія за віком (для непрацюючих) - 1564,00 грн.

7. мінімальна пенсійна виплата особам з інвалідністю - 1564,00 грн.

8. мінімальні пенсійні виплати для осіб з інвалідністю внаслідок війни та учасників бойових дій: 2 групи (255% ПМ)

9. учасники бойових дій (165% ПМ)

10. підвищення (для непрацюючих) - 1564,00 грн.

11. ст. звання сержант - 1756,92 грн.

12. персональні пенсії союзного значення виплачується надбавка в розмірі - 40%."

13. підвищення військовослужбовцям, які виконували інтернаціональний обов`язок -391,00 грн.

21.12.2019 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області надано відповідь на звернення позивача за №1006/П-11.

У вказаній відповіді відповідача зазначено, що позивачу виплачується пенсія по інвалідності II групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Відповідно до зазначеного Закону, особам з інвалідністю внаслідок війни 2 групи мінімальний розмір пенсії встановлено в розмірі 110 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

До пенсії позивачу встановлено надбавку за особливі заслуги перед Україною відповідно до пункту 2 статті 1 Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною", як ветерану війни, нагородженому за бойові дії орденом "Червоної зірки" та медаллю "За відвагу", незалежно від часу нагородження.

Розмір надбавки визначається згідно із схемою визначення розмірів надбавок залежно від заслуг перед Україною, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення. У разі якщо особа одночасно має право на надбавку з кількох підстав, передбачених статтею 1 цього Закону, встановлюється надбавка, що є більшою у максимальному розмірі.

Пенсія за особливі заслуги перед Україною виплачується в розмірі 35 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, згідно із пунктом 2 статті 1 Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною".

Згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для осіб, становив 1564,00 грн., у зв`язку з цим проведено відповідний перерахунок пенсії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 №543 з 01 липня 2019 року встановлено що у разі коли розмір пенсійної виплати (з урахуванням, надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає в інвалідів війни II групи - 525 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, таким особам виплачується щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.

Розмір пенсійної виплати після проведеного перерахунку з 01.07.2019 становив 8758,40 грн.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01.12.2019 становить 1638,00 грн., у зв`язку з цим проведено відповідний перерахунок пенсії.

Після проведеного перерахунку з 01.12.2019 розмір пенсійної виплати позивача становить 9172,80 грн., а саме:

- 1801,80 грн. - мінімальний розмір пенсії інвалідам війни (1638,00x110%);

- 655,20 грн. - підвищення інвалідам війни 2 групи (1638,00x40%);

- 50,00 грн. - щомісячна цільова грошова допомога на прожиття інвалідам війни;

- 6092,50 грн. - державна адресна допомога до 8599,50 грн. (1638x525%);

- 573,30 грн. - пенсія за особливі заслуги перед Україною (1638,00x35%).

Відповідно до наявного в пенсійній справі посвідчення до пенсії позивачу встановлено підвищення як інваліду війни II групи. Іншого чинним законодавством не передбачено.

Не погоджуючись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 №137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, визначається положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).

Призначення пенсій по інвалідності визначені статтею 18 Закону №2262-ХІІ, якою встановлено, що пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.

Групи і причини інвалідності, а також час її настання встановлюються медико-соціальними експертними комісіями, які діють на підставі положення про них, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Залежно від ступеня втрати працездатності особи з інвалідністю поділяються на три групи.

Також статтею 20 Закону №2262-ХІІ встановлено, що в залежності від причини інвалідності особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом поділяються на наступні категорії:

а) особи з інвалідністю внаслідок війни - при настанні інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю у бойових діях у мирний час, а також інші особи, зазначені у статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ;

б) інші особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - при настанні інвалідності внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби.

При цьому, пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах:

а) особам з інвалідністю внаслідок війни І групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку);

б) іншим особам з інвалідністю І групи - 70 процентів, II групи - 60 процентів, III групи - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Статтею 22 Закону №2262-ХІІ встановлені мінімальні розміри пенсій по інвалідності.

Так, мінімальні розміри пенсій по інвалідності встановлюються: особам з інвалідністю внаслідок війни з числа солдатів і матросів строкової служби І групи - у розмірі 120 відсотків, II групи - 110 відсотків, III групи - 105 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; іншим особам з інвалідністю з числа солдатів і матросів строкової служби І групи - у розмірі 110 відсотків, II групи - 105 відсотків, III групи - 100 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Перелік осіб з числа військовослужбовців, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни визначений статтею 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон №3551- XII).

До них, зокрема, відповідно до цієї статті Закону відносяться особи з інвалідністю з числа осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

До осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: - військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами;

- учасників бойових дій на території інших держав, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням у цих державах;

Абзацом 5 пункту 27 статті 13 Закону №3551-ХП передбачено особам з інвалідністю внаслідок війни підвищення до пенсії, щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, зокрема: особам з інвалідністю І групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Також, щорічно до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 28 липня 2010 року №656 "Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій" установлено, що у разі коли щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, установлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає в осіб з інвалідністю внаслідок війни І групи - 650 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 525 відсотків, III групи - 360 відсотків, в учасників бойових дій та постраждалих учасників Революції Гідності - 165 відсотків, таким особам з інвалідністю внаслідок війни, учасникам бойових дій та постраждалим учасникам Революції Гідності виплачується щомісячна державна адресна допомога до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначених розмірів.

Щомісячні виплати цільової грошової допомоги на прожиття учасникам бойових дій та особам з інвалідністю внаслідок війни, передбачені також Законом України "Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю внаслідок війни" від 16.03.2004 №1603-VI (далі - Закон №1603-VI).

Так, статтею 1 Закону №1603-VI встановлено, що Кабінету Міністрів України, починаючи з 1 травня 2004 року, передбачити щомісячну виплату цільової грошової допомоги на прожиття: особам з інвалідністю внаслідок війни І групи у розмірі 70 гривень; особам з інвалідністю внаслідок війни II та III груп у розмірі 50 гривень, учасникам бойових дій у розмірі 40 гривень, незалежно від розміру пенсій та надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги та пенсії за особливі заслуги перед Україною.

Випала цієї цільової грошової допомоги вищезазначеним особам здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія.

Разом з тим, громадянам, які мають значні заслуги у сфері державної, громадської або господарської діяльності, досягнення у галузі науки, культури, освіти, охорони здоров`я, фізичної культури і спорту тощо, Законом України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною", передбачено встановлення пенсій за особливі заслуги перед Україною. Зокрема, пенсії за особливі заслуги перед Україною (далі - пенсії за особливі заслуги) встановлюються громадянам України: 2) ветеранам війни, нагородженим за бойові дії орденом, медаллю "За відвагу" або медаллю Ушакова, незалежно від часу нагородження.

Пенсія за особливі заслуги встановлюється як надбавка до розміру пенсії, на яку має право особа згідно із законом, у таких розмірах прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність, в тому числі від 25 до 35 відсотків - особам, зазначеним у пунктах 2-5 статті 1 цього Закону.

Враховуючи, що позивач є ветераном війни, нагородженим за бойові дії орденом "Червоної зірки" та медаллю "За відвагу", йому встановлено надбавку за особливі заслуги перед Україною відповідно до пункту 2 статті 1 Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною".

Пенсія за особливі заслуги перед Україною виплачується позивачу в розмірі 35 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, згідно із пунктом 2 статті 1 Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною".

Суд зазначає, що позивачу виплачується пенсія по інвалідності II групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Перерахунок пенсії позивача проведено з 01.12.2019, у зв`язку із збільшенням Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність в розмірі на одну особу в розрахунку на місяць в сумі 1638,00 грн.

Після проведення перерахунку з 01.12.2019 розмір пенсійної виплати позивача становить 9172,80 грн. , а саме:

- 1801,80 грн. мінімальний розмір пенсії інвалідам війни (1638,00 грн.х110%);

- 655,20 грн. підвищення інвалідам війни II групи (1638,00 грн.х40%);

- 50,00 грн. щомісячна цільова грошова допомога на прожиття інвалідам війни;

- 6092,50 грн. державна адресна допомога до 8599,50 грн. (1638,00 грн.х110%);

- 573,30 грн. пенсія за особливі заслуги перед Україною (1638,00 грн.х35%).

Таким чином, суд дійшов до висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області правомірно, в порядку, у спосіб та в межах наданих законом повноважень розглянуто звернення позивача ОСОБА_1 від 13.12.2019 та листом №1006/П-11 від 21.12.2019 роз`яснено порядок та розмір нарахування і виплати пенсії по інвалідності II групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Суд також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах "Салов проти України" (заява №65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява №63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На думку суду відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, виконано та доведено правомірність та законність його дій, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд дійшов до висновку, що в позовній заяві наведені обставини, які не підтверджуються достатніми доказами, що свідчить про не обґрунтованість позовних вимог, а отже, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зобов`язання з 01.08.2019 здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії з урахуванням надбавок ОСОБА_1 , з наступних складових:

1. доплата до прожиткового мінімуму - 1407,60 грн.

2. підвищення інвалідам армії - 625,60 грн.

3. підвищення за особливі заслуги перед країною - 547,40 грн.

4. щомісячна цільова грошова допомога - 50,00 грн.

5. державна адресна допомога - 6127,80 грн.

6. мінімальна пенсія за віком (для непрацюючих) - 1564,00 грн.

7. мінімальна пенсійна виплата особам з інвалідністю - 1564,00 грн.

8. мінімальні пенсійні виплати для осіб з інвалідністю внаслідок війни та учасників бойових дій: 2 групи (255% ПМ) - 3988,20 грн.

учасники бойових дій (165% ПМ) - 2580,60 грн.

9. підвищення (для непрацюючих) - 1564,00 грн.

10. ст. звання сержант - 1756,92 грн.

11. персональні пенсії союзного значення - надбавка в розмірі 40% відмовити повністю.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 )

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 червня 2020 року.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна:

Суддя Мартиць О.І.