Справа № 295/1134/20
Суддя: Перекупка І. Г.
Дата ухвалення: 2020-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №295/1134/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Перекупка І.Г.,

при секретарі Поліщук К.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Богунського районного суду м. Житомира адміністративну справу подану представником ОСОБА_1 Хмарук ОСОБА_2 до Інспектора ВОДР УПП у м. Києві ДПП Тущенко В"ячеслава Олександровича про скасування постанови про адміністративне стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із указаним позовом, в якому просить скасувати постанову серії НК № 674434 від 15 січня 2020 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020,00 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування вимог позову ОСОБА_1 зазначає, що Згідно постанови серія НК № 674434 від 15.01.2020 року інспектора ВОДР Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Тущенко В.О. вбачається, що 15 січня 2020 року о 09 год. 00 хв. в м. Києві по проспекту Визволителів, 8-А гр. ОСОБА_1 будучи відповідальною посадовою особою (заступник начальника КП ШЕУ Дніпровського району м. Києва), за утримання ВШМ, порушив правила, норми та стандарти при утриманні вулиці, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме за адресою (просп. Визволителів, АДРЕСА_1 ) не вжив заходів щодо своєчасного усунення зимової слизькості, чим порушив п. 1.5 ПДР України, ДСТУ 3587- 97 в зв`язку з чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). За порушення норм даної статті до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн. Копію постанови позивач отримав 15 січня 2020 року про що в пункті 10 постанови був поставлений підпис. Позивач вважає, що дії працівника поліції ОСОБА_3 є незаконними, безпідставними, необґрунтованими, оскільки у діях позивача відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, з огляду на наступне.

Відповідно до посадової інструкції заступника начальника підприємства від 08 лютого 2019 року завданнями та обов`язками ОСОБА_1 є: здійснення керівництва діяльністю дільниці по прибиранню та утриманню шляхів та споруд на них; проводить аналіз виконаних робіт за день й розташування робочої сили на наступний день, видає через старшого майстра завдання; контролює і направляє роботу старшого майстра, майстрів, диспетчерів правильність оформлення документів подорожніх листків згідно відпрацьованого часу, використання машин й механізмів, ведення обліку їх роботи; організовує зберігання сировини, матеріалів; координує роботу на дільницях, взаємодії виробничих підрозділів, контролює їх діяльність тощо. Обов`язок щодо своєчасного усунення зимової слизькості, як зазначено відповідачем у постанові, аж ніяк не відноситься до посадових обов`язків позивача. Не відомо з яких міркувань та суджень виходив відповідач, які факти та відомості використовував, визначивши, що саме на ОСОБА_1 покладається обов`язок щодо утримання дорожньо-шляхової мережі в зимовий період від слизькості. Крім того, 15 січня 2020 року в місті Києві від 08 години до 09 години ранку погода була сонячною та сухою (копії архіву погоди на 4 арк. додаються), попереджень щодо ускладнення погодних умов на адресу КП ШЕУ не надходило. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частино 1 статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова про накладення адміністративного стягнення відповідачем була винесена за адресою: м. Київ, просп. Броварський, 2, а не за місцем його вчинення, а це свідчить про те, що відповідачем було порушено порядок оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Перекупка І.Г. від 07.02.2020 року у зазначеній справі відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, відзив на позов не надав , у зв`язку з чим на підставі ч.3 ст. 205, ч.3 ст. 268 КАС України справу розглянуто у його відсутність .

Відповідно до ст. 159 ч. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно зі ст. 229 ч. 4 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши й дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 15 січня 2020 року інспектор ВОДР Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Тущенко В`ячеслав Олександрович за адресою: місто Київ, проспект Броварський, 2, в кабінеті заступника начальника Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району» м. Києва склав на ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК № 674434.

Як вбачається зі змісту постанови, 15 січня 2020 року о 09 год. 00 хв. в м. Києві по проспекту Визволителів, 8-А гр. ОСОБА_1 будучи відповідальною посадовою особою (заступник начальника КП ШЕУ Дніпровського району м. Києва), за утримання ВШМ, порушив правила, норми та стандарти при утриманні вулиці, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме за адресою просп. Визволителів, 8-А не вжив заходів щодо своєчасного усунення зимової слизькості, чим порушив п. 1.5 ПДР України, ДСТУ 3587- 97 в зв`язку з чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За порушення норм даної статті до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306.

Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону № 3353 встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух тощо.

За приписами п. 1.5 ПДР України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про дорожній рух" до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух», посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані: виявляти аварійно-небезпечні ділянки та місця концентрації дорожньо-транспортних пригод та забезпечувати здійснення у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення умов та організації дорожнього руху для забезпечення його безпеки; своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення, а у разі неможливості - невідкладно позначати дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про дорожній рух», власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Частина 1 ст. 140 КУпАП передбачає, що порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналіз наведеної норми дає підстав для висновку, що порушення ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, невичерпний перелік яких наведений у ст.251 Кодексу.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з положенням ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Суд вважає, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності свого рішення, а в оскаржуваній постанові не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок посадової особи про встановлення факту вчинення правопорушення, що в цілому свідчить про відсутність належного обґрунтування наведених в оскаржуваній постанові обставин та їх доведеність відповідними доказами, що в свою чергу призвело до притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Зі змісту ч. 1 ст. 140 КУпАП та ч. 3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» можна зробити висновок, що до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП можна притягнути особу, яка відповідальна за утримання доріг.

Суб`єктами правопорушень, передбачених частинами 1 та 2 статті ст. 140 КУпАП, можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Виходячи із наведеного, та з огляду на наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що відповідач не довів того, що позивач є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, отже може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови, інспектором Тущенком В.О. не встановлено коло повноважень Вергуна М.М., обсяг його обов`язків щодо утримання ділянки дороги у м. Києві, зокрема по проспекту Визволителів, АДРЕСА_1 і зазначені документи відсутні у матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Вказані документи повинні були бути перевірені інспектором під час вирішення питання про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 для встановлення наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення.

За такого правового врегулювання та обставин справи суд погоджується із позивачем про протиправність постанови у справі про адміністративне правопорушення від 15.01.2020 серії НК № 674434 у зв`язку з недоведеністю наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 140 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 140, 247, 251, 293 КУпАП, ст. ст. 5, 6, 72-77, 159, 162, 242-246, 286 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративну позов поданий представником ОСОБА_1 Хмарук ОСОБА_2 до Інспектора ВОДР УПП у м. Києві ДПП Тущенко В`ячеслава Олександровича про скасування постанови про адміністративне стягнення, задовольнити.

Скасувати постанову серії НК № 674434 від 15 січня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі винесену інспектором ВОДР УПП у м. Києві ДПП старшим лейтенантом поліції Тущенко В`ячеславом Олександровичем, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 020,00 грн., за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, а також закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Богунський районний суд міста Житомира до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки на апеляційне оскарження продовжуються на строк дії такого карантину..

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Інспектор ВОДР УПП у м. Києві ДПП старший лейтенант поліції Тущенко В"ячеслав Олександрович (03151 м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9.

Дата складання повного рішення суду 05.06.2020 року.

Суддя І.Г. Перекупка