Справа № 540/544/20
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2020-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/544/20
11 год. 00 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кисильової О.Й.,

при секретарі: Кованій В.А.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Херсонській області в особі начальника Криворучка Сергія Миколайовича про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати грошового забезпечення при звільненні,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління Служби безпеки України в Херсонській області в особі начальника Криворучка Сергія Миколайовича (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача середній заробіток (грошове забезпечення (компенсацію)) за весь час затримки виплати грошового забезпечення при звільненні з військової служби за період з 08.09.2015 до 13.08.2019 у розмірі 2691241,95 грн.

Ухвалою від 04.03.2020 у справі відкрите спрощене позовне провадження, учасникам наданий строк для подання заяв по суті справи, судове засідання призначене на 27.03.2020 о 10:00 год.

27.03.2020 судове засідання не відбулося у зв`язку з карантином, оголошеним постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про протидію поширенню на території України коронавірусу COVID-19".

Ухвалою від 31.03.2020 провадження у справі зупинене до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Ухвалою від 20.05.2020 провадження у справі поновлене, судове засідання призначене на 02.06.2020 о 15:00 год.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 20.08.2018 Херсонським окружним адміністративним судом у справі № 814/1171/17 прийняте рішення, яким з Управління Служби безпеки України в Херсонській області стягнуто на користь ОСОБА_1 суму коштів з 15 січня 2014 року по 01 травня 2014 року під час знаходження ОСОБА_1 у розпорядженні начальника УСБУ в Херсонській області; недонараховану щомісячну премію за період з 01 травня 2014 року по 08 вересня 2015 року в розмірі 1873,76 грн.; підйомну (шляхову) допомогу в розмірі місячного грошового забезпечення, яке ОСОБА_1 отримував станом на дату його прибуття до нового пункту постійної дислокації; винагороду за 15 та 20 років безперервної військової служби із застосуванням довідок, які включають розмір посадового окладу ОСОБА_1 , встановленого станом на дату набуття ним права на відповідні виплати. При цьому, суд, відмовляючи в задоволенні вимоги щодо компенсації за затримку розрахунку при звільненні, зазначив, що задоволення даної вимоги залежить від дати фактичної сплати всіх належних позивачу сум, протиправність невиплати яких встановлена у рішенні по справі № 814/1171/17. 13.08.2019 на картковий рахунок позивача надійшли кошти у сумі 31014,96 грн. Як стверджує позивач, за несвоєчасну виплату належних йому коштів до відповідача слід застосувати відповідальність, передбачену статтею 117 КЗпП України у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки повного розрахунку з 08.09.2015 до 13.08.2019, тобто 47 місяців та 4 дні. Розрахунок суми позивач здійснює таким чином. 47 місяців х 56971,85 грн =2677676,95 грн. При цьому, 56971,85 грн. складається із розміру грошового забезпечення за місяць з наступних складових відповідно до грошового атестату: посадовий оклад 8830,80 грн. (відповідно до постанови КМУ № 704), оклад за військове звання-1666 грн., надбавка за вислугу років 50% - 5258,40 грн., надбавка за роботу з оперативним джерелом-20% - 1766,16грн., надбавка за особливі умови служби 95% - 14459,34 грн., надбавка за здійснення контррозвідувальної діяльності та аналітичну роботу 50% 4415,40 грн., надбавка за службу в підрозділах "К" 50% - 5248,40 грн., надбавка за режимні обмеження - 15% - 1324,62 грн., премія 82% - 14002,00 грн. Середньоденна заробітна плата для розрахунку становить 2713 грн. (56971,85 грн : 21 робочий день). 4 дні х 2713 грн. = 10852 грн. 2677676,95 грн (47 місяців)+ 10852 грн.(4дні)= 2 688 529 грн. А тому, як вважає позивач, загальна сума що підлягає стягненню на його користь складає 2 688 529 грн. Позивач також наголосив, що розраховуючи суму грошового забезпечення військовослужбовців, необхідно враховувати положення постанов Кабінету Міністрів України № 1294 та № 704, згідно яких грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Правові норми, що містяться в постановах Кабінету Міністрів України № 1294, 704 та в Інструкціях № 35/ДСК, № 515/ДСК, є нормами спеціального законодавства і підлягають застосуванню при визначенні структури, порядку та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів СБ України та у випадку виникнення спорів з цього приводу.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

23.03.2020 відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову, посилаючись на наступне. 20.08.2018 у справі № 814/1171/17 суд прийняв рішення, яким з Управління Служби безпеки України в Херсонській області стягнуто на користь ОСОБА_1 суму коштів з 15.01.2014 до 01.05.2014 під час знаходження ОСОБА_1 у розпорядженні начальника УСБУ в Херсонській області; недонараховану щомісячну премію за період з 01.05.2014 до 08.09.2015 у розмірі 1873,76 грн.; підйомну (шляхову) допомогу в розмірі місячного грошового забезпечення, яке ОСОБА_1 отримував станом на дату його прибуття до нового пункту постійної дислокації; винагороду за 15 та 20 років безперервної військової служби із застосуванням довідок, які включають розмір посадового окладу ОСОБА_1 , встановленого станом на дату набуття ним права на відповідні виплати. Оскільки рішення суду від 20.08.2018 у справі № 814/1171/17 не містило суми, яку необхідно було стягнути з відповідача, що значно ускладнювало виконання рішення, ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 змінений спосіб виконання рішення від 20.08.2018 шляхом зобов`язання Служби безпеки України здійснити виплату невиплаченої суми коштів на користь позивача. 20.01.2019 на виконання рішення від 20.08.2018 у справі №814/1171/17 відповідач перерахував на картковий рахунок позивача № НОМЕР_1 премію за період з 01.05.2014 до 08.09.2015 у сумі 1873,76 грн., що підтверджується зведеною відомістю сум для зарахування на картковий рахунок станом на 20.01.2019, платіжним дорученням від 25.01.2019 № 56 (проведено банком 29.01.2019), а також листом фінуправління СБ України № 21/2/1-2842 від 25.07.2019.

Крім того, відповідач відмітив, що на виконання рішення суду від 20.08.2018 у справі № 814/1171/17 в частині, якою відповідача зобов`язано нарахувати суму невиплачених коштів, у серпні 2019 року ОСОБА_1 були нараховані та виплачені грошові кошти: підйомна (шляхова) допомога в розмірі місячного грошового забезпечення, яку отримував ОСОБА_1 станом на дату його прибуття до нового пункту постійної дислокації у сумі 8700, 16 грн., які перераховані на картковий рахунок ОСОБА_1 13.08.2019, що підтверджується зведеною відомістю для зарахування на картрахунки та платіжним дорученням від 09.08.2019 № 735; винагорода за 15 та 20 років безперервної військової служби, а також донараховані суми грошових коштів (грошового забезпечення) за період з 15.01.2014 до 01.05.2014 під час знаходження військовослужбовця в розпорядженні начальника УСБУ в Херсонській області на загальну суму 2066,25 грн.; сума коштів (грошового забезпечення) з 15.01.2014 до 01.05.2014 під час знаходження ОСОБА_1 у розпорядженні начальника УСБУ в Херсонській області у загальному розмірі 29412,00 грн. Всього за розрахунковими платіжними відомостями співробітника № 2660 та № 2655 за серпень 2019 року ОСОБА_1 нараховано 31487, 26 грн. (765,00+1301,25+4834,71 + 8832,65 + 8832,65 + 6912,00) з відрахуванням податків і зборів. Факт перерахування коштів у сумі 31014,96 грн. на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2 підтверджується платіжним дорученням № 731 від 09.08.2019 (проведено банком 13.08.2019) та зведеною відомістю сум для зарахування на картрахунки в АТ "Ощадбанк" від 12.08.2019.

Щодо розміру грошового забезпечення, який позивач отримував на момент звільнення, відповідач зазначив, що станом на 08.09.2015 (на день звільнення ОСОБА_1 з військової служби в СБУ), грошове забезпечення військовослужбовців СБУ здійснювалось на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова № 1294), що втратила чинність 28.02.2018, та Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України, затвердженої наказом СБУ № 35/дск від 23.01.2008, яка застосовувалась до 28.02.2018. Починаючи з 01.03.2018, і по теперішній час грошове забезпечення військовослужбовців СБУ здійснюється на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка набрала законної сили лише 01.03.2018 (далі - Постанова № 704) та Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженої наказом Центрального управління Служби безпеки України № 515/дск від 10.04.2018. Так, на підставі Постанови № 1294 та Інструкції № 35/дск при переведенні у 2014 році з УСБУ в Донецькій області до УСБУ в Херсонській області ОСОБА_1 , відповідно до грошового атестату № 00015 від 07.05.2014, було встановлено грошове забезпечення, яке включало у себе наступні складові, а саме: посадовий оклад - 1600,00 грн.; оклад за військовим званням - 135,00 грн.; надбавка за вислугу років у розмірі 35% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням - 607,25 грн.; надбавка за роботу з оперативним джерелами у розмірі 20 % посадового окладу - 320, 00 грн.; надбавка за особливі умови служби - 2225,14 гн.; надбавка за здійснення контррозвідувальної діяльності та аналітичну роботу у розмірі 50 % посадового окладу - 800, 00 грн.; надбавка за службу в підрозділах "К" у розмірі 50 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням - 867,50 грн.; надбавка за режимні обмеження у розмірі 15 % посадового окладу - 240, 00 грн.; премія у розмірі 82% посадового окладу - 1920,65 грн. Тільки після поновлення ОСОБА_1 на військовій службі на виконання Постанови № 704 та Інструкції № 515/дск був збільшений і посадовий оклад позивача, і інші види грошового забезпечення. Відповідач вважає, що відносно виплати позивачу не сплачених та не донарахованих сум грошового забезпечення, суд повинен враховувати положення законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.

Посилаючись на положення Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, відповідач стверджує, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, які вже були нараховані. Натомість вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Управління компенсації за несвоєчасну виплату стосуються сум грошового забезпечення, неправомірність не виплати якого встановлено судом у рішенні від 20.08.2018 у справі № 814/1171/17, тобто не з раніше нарахованих і вчасно не виплачених доходів, а тому такі позовні вимоги є безпідставними та не можуть бути задоволені. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого адміністративного суду від 09.04.2013 у справі № К-3480/10, постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 826/12938/16, постанові Верховного Суду України від 11.07.2017 у справі № 2а-200а16. Отже, оскільки право ОСОБА_1 на отримання сум грошових коштів встановлено рішенням суду від 20.02.2018 справі № 814/1171/17, яке набрало законної сили 20.02.2019 та ухвали Херсонського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 про встановлення способу виконання рішення від 20.08.2018, які були йому нараховані та виплачені у серпні 2019 року, ОСОБА_1 не має права на компенсацію вказаних сум грошових коштів за період з 08.09.2015 до 13.02.2019, оскільки у цей період таке право оспорювалось, а суми грошових коштів нараховані не були. За наведених обставин, просить повністю відмовити у задоволенні позову.

Відповідач надіслав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, у рішенні Херсонського окружного адміністративного суду від 20.08.2018 у справі № 814/1171/17 суд встановив такі обставини.

Наказом голови Служби безпеки України від 15.01.2014 № 28-ос полковника ОСОБА_1 зараховано у розпорядження начальника УСБУ в Херсонській області з 15.01.2014.

Наказом голови Служби безпеки України від 22.08.2015 № 810-ос ОСОБА_1 звільнено з військової служби за пп. "б" п. 61 та пп. "г" п. 63 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями СБУ № 1262/2007 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості використання на службі).

Наказом т.в.о. начальника УСБУ в Херсонській області від 08.09.2015 № 624-ос ОСОБА_1 виключено із списків особового складу управління у запас Збройних Сил України за пп. "б" п. 61, пп. "г" п. 63 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості використання на службі).

ОСОБА_1 оскаржив дії та бездіяльність Служби безпеки України та наказ про звільнення.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2018 у справі № 821/3195/15-а скасована постанова Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.06.2017 та прийнята нова постанова, якою визнані протиправними та скасовані наказ голови СБУ від 22.08.2015 № 810-ос, наказ УСБУ в Херсонській області від 08.09.2015 № 624-ос. Поновлено ОСОБА_1 на військовій службі в органах СБУ з 22 серпня 2015 року, в списках особового складу УСБУ в Херсонській області. Стягнуто на користь ОСОБА_1 матеріальне та грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, судові витрати, моральну шкоду.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 20.08.2018 у справі № 814/1171/17 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з СБУ та УСБУ в Херсонській області на користь ОСОБА_1 не виплачені суми коштів (грошового забезпечення) під час проходження ним служби в органах СБУ, а саме: суму коштів з 15.01.2014 до 01.05.2014 під час знаходження ОСОБА_1 в розпорядженні начальника УСБУ в Херсонській області згідно наказів голови СБУ від 22.08.2015 № 810-ос та від 06.11.2014 № 10/75-с; не донараховану щомісячну премію за період з 01.05.2014 до 08.09.2015 у розмірі 1873,76 грн.; підйомну (шляхову) допомогу в розмірі місячного грошового забезпечення, яку отримував ОСОБА_1 станом на дату його прибуття до нового пункту постійної дислокації, а саме до УСБУ в Херсонській області; винагороду за 15 та 20 років безперервної військової служби із застосуванням довідок, які включають розмір посадового окладу ОСОБА_1 , встановленого станом на дату набуття ним права на відповідні виплати. У задоволенні інших позовних вимог щодо виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення, компенсації за затримку розрахунку при звільненні, недоплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, компенсації за не отримане при звільненні речове та продовольче забезпечення - відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2019 рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20.08.2018 у справі № 814/1171/17 залишене без змін.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 26.04.2019 у справі № 814/1171/17 задоволено заяву ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення суду та змінено спосіб виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20.08.2018, а саме: "зобов`язано СБУ та УСБУ в Херсонській області здійснити на користь ОСОБА_1 виплату невиплаченої суми коштів (грошового забезпечення) під час проходження ним служби в органах Служби безпеки України, а саме: суму з 15.01.2014 до 01.05.2014 під час знаходження ОСОБА_1 в розпорядженні начальника УСБУ в Херсонській області згідно наказів голови СБУ від 22.08.2015 № 810-ос, від 06.11.2014 №10/75-ос; недораховану щомісячну премію за період з 01.05.2014 до 08.09.2015 у розмірі 1873,76 грн.; підйомну (шляхову) допомогу в розмірі місячного грошового забезпечення, яке отримував ОСОБА_1 станом на дату його прибуття до нового пункту постійної дислокації, а саме до УСБУ в Херсонській області; винагороду за 15 та 20 років безперервної військової служби із застосуванням довідок, які включають розмір посадового окладу ОСОБА_1 , встановленого станом на дату набуття ним права на відповідні виплати".

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 у справі № 814/1171/17 задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення способу виконання рішення та визначено спосіб виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20.08.2018, а саме: "стягнути недораховану щомісячну премію за період з 01.05.2014 до 08.09.2015 у розмірі 1873,76 грн. зі СБУ на користь ОСОБА_1 ; зобов`язати СБУ здійснити на користь ОСОБА_1 виплату невиплаченої суми коштів (грошового забезпечення) під час проходження ним служби в органах СБУ, а саме: суму з 15.01.2014 до 01.05.2014 під час знаходження ОСОБА_1 в розпорядженні начальника УСБУ в Херсонській області згідно наказу голови СБУ від 22.08.2015 № 810-ос, від 06.11.2014 № 10/75-ос; підйомну (шляхову) допомогу в розмірі місячного грошового забезпечення, яке отримував ОСОБА_1 станом на дату його прибуття до нового пункту постійної дислокації, а саме до УСБУ в Херсонській області; винагороду за 15 та 20 років безперервної військової служби із застосуванням довідок, які включають розмір посадового окладу ОСОБА_1 , встановленого станом на дату набуття ним права на відповідну виплату".

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 02.01.2020 у справі №814/1171/17 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку ст. 383 КАС України, яка набрала законної сили 04.02.2020, встановлено, що нарахування УСБУ в Херсонській області коштів у сумі 31487,26 грн. (29421,01 грн. + 765 грн. + 1301,25 грн.) підтверджується розрахунково-платіжною відомістю співробітника № 2655 за серпень 2019 року. Кошти в сумі 31014,96 грн. (з вирахуванням податків та зборів) перераховано на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 13.08.2019, що підтверджується зведеною відомістю сум для зарахування на картрахунки та платіжним дорученням від 09.08.2019 № 731 (проведено банком 13.08.2019). Кошти у сумі 4268,07 грн. до складу яких належали 1873,76 грн. (недоплачена премія за період з 01.05.2014 до 08.09.2015) перераховані на картковий рахунок ОСОБА_1 29.01.2019, що підтверджується розрахунково-платіжною відомістю співробітника № 2226 за січень 2019 року та платіжним дорученням від 25.01.2019 № 56. Також кошти у сумі 8700,16 грн. (підйомна (шляхова) допомога у розмірі місячного грошового забезпечення, яке отримував ОСОБА_1 станом на дату його прибуття до нового пункту постійної дислокації) перераховані на картковий рахунок ОСОБА_1 13.08.2019, що підтверджується зведеною відомістю для зарахування на картрахунки та платіжним дорученням від 09.08.2019 № 735.

Таким чином, суд встановив, що на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20.08.2018 № 814/1171/17 на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 у січні 2019 року та серпні 2019 року надійшли кошти на загальну суму 41588,88 грн., що підтверджується також матеріалами даної справи та не заперечується учасниками справи.

Отже, днем остаточного розрахунку з позивачем суми невиплаченого грошового забезпечення є 13.08.2019. Загальна сума невиплаченого грошового забезпечення складає 41588,88 грн.

Посилаючись на статтю 117 Кодексу Законів про працю України (далі - КЗпП України), позивач вважає, що період з дня його звільнення (08.09.2015) по день остаточного з ним розрахунку (13.08.2019) з вини відповідача відбулась затримка повного розрахунку, а тому УСБУ в Херсонській області повинно нести відповідальність за таку затримку та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 2691241,95 грн.

У свою чергу відповідач стверджує, що у разі, якщо існує спір про суму, яка не виплачена працівникові при звільненні, то за затримку виконання судового рішення, яким такий спір вирішений, не може стягуватися відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України.

Надаючи оцінку даним позиціям сторін, суд враховує наступні обставини та положення законодавства.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану суму.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Щодо позиції відповідача про те, що за затримку виконання судового рішення від 20.08.2018 у справі № 814/1171/17 не може стягуватися відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, суд зазначає таке.

Велика Палата Верховного Суду 26.02.2020 ухвалила постанову у справі №821/1083/17 в якій зазначила: …" умовами застосування частини першої статті 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум. При дотриманні наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під "належними звільненому працівникові сумами" необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем.

Частина перша статті 117 КЗпП України переважно стосується випадків, коли роботодавець за відсутності спору свідомо та умисно не проводить остаточний розрахунок з колишнім працівником.

Частина друга статті 117 КЗпП України стосується тих випадків, коли наявний спір між роботодавцем та колишнім працівником про належні до виплати суми та фактично охоплює два випадки вирішення такого спору.

Так, якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування. Відтак, у цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальність роботодавця протягом усього періоду прострочення.

Натомість, якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таке правове регулювання є способом досягти балансу між захистом прав працівника та додержанням принципів справедливості і співмірності у трудових відносинах, враховуючи фактичні обставини, за яких стався несвоєчасний розрахунок та міру добросовісної поведінки роботодавця.

Оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, тому числі й після прийняття судового рішення.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Відповідні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц"...

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.02.2020 у справі №821/1083/17 дійшла висновку про застосування до роботодавця відповідальності, передбаченої 117 КЗпП України, у разі не проведення повного розрахунку із працівником у день його звільнення. При цьому, настання такої відповідальності не залежить від того, чи роботодавець умисно не провів остаточний розрахунок з колишнім працівником, чи недоплачені суми були стягнуті з підприємства за рішенням суду.

Отже, у зв`язку з порушенням відповідачем права ОСОБА_1 на належну оплату праці, що встановлено рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 20.08.2018 у справі № 814/1171/17, суд вважає, що на користь позивача слід стягнути суму середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку за період з 08.09.2015-день звільнення, тобто день, коли необхідно було провести остаточний розрахунок, до дня, який передує дню фактичного розрахунку - 12.08.2019, оскільки 13.08.2019 кошти надійшли на карту позивача.

Розраховуючи суму середнього заробітку за час затримки виплати грошового забезпечення при звільненні з військової служби за період з 08.09.2015 до 13.08.2019 у розмірі 2691241,95 грн., позивач вважає, що суму компенсації необхідно обчислювати, виходячи із розміру складових його грошового забезпечення станом на 2018 рік, як це передбачено Постановою № 704 та Інструкцією № 515/дск.

Суд не погоджується із такими твердженнями позивача, оскільки, по перше, стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку за своєю правовою природою є відшкодуванням, передбаченим статтею 117 КЗпП України, спрямованим на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Умови розрахунку суми такого відшкодування передбачені Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100. За правилами даного порядку розрахунок суми середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку здійснюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

По друге, позивач, розраховуючи суму відшкодування за затримку, посилається на норми законодавства, які застосовуються при розрахунку суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Втім, суд зауважує, що стягнення суми за вимушений прогул та стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку не є тотожними поняттями.

Варто також відмітити, що у провадженні Херсонського окружного адміністративного суду перебуває справа № 540/1998/19 за позовом ОСОБА_1 до Служби Безпеки України та УСБУ в Херсонській області, предметом спору в якій є правомірність розрахунку та виплати відповідачами розміру грошового забезпечення позивача у період з 15.01.2014 до 06.02.2020.

Отже, з огляду на наведені вище обставини, суд вважає, що розрахунок суми компенсації за затримку розрахунку при звільненні позивача необхідно здійснювати наступним чином.

Середній заробіток працівника згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оплату праці" визначається за правилами, визначеними постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100), який застосовується у випадку виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Згідно з п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", чинність цієї постанови поширюється на підприємства, установи і організації усіх форм власності.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку № 100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Абзацом першим п. 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяця роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до наданих відповідачем особових рахунків ОСОБА_1 № 806 за 2015 рік, грошове забезпечення позивача за останні два повні місці роботи липень-серпень 2015 року складало 17196,84 грн. (8598,42+8598,42). Протягом цих двох місяців було 43 робочих дні. Виходячи з цього, середньоденний заробіток становить 17196,84 : 43 = 399,92 грн. Загальна кількість робочих днів у період з 08.09.2015 до 12.08.2019 становить 983 р.д. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 393121,36грн. (399,92 грн. х 983 р.д.) з урахуванням належних до сплати податків та інших обов`язкових платежів.

Втім, вирішуючи даний спір, суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17 щодо дотримання судом, який розглядає спір про стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, принципів розумності, справедливості та пропорційності суми відшкодування, та зменшення за певних умов розміру відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.

Беручи до уваги ті обставини, що між позивачем та відповідачем, починаючи з 2015 року, існував спір з приводу розміру належних до виплати сум, а також те, що тривалість такого періоду невиплати з 08.09.2015 до 13.08.2019 пов`язана не з наявністю вини відповідача у зволіканні виконання рішення суду від 20.08.2018 у справі № 814/1171/17, а з недоліками даного рішення в частині способу захисту прав позивача (не зазначення у рішенні суду суми стягнення невиплаченого грошового забезпечення), що унеможливлювало своєчасне виконання рішення, та зважаючи на співмірність розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат ОСОБА_1 - 41588,88 грн. та заявлених позивачем до стягнення 2691241,95 грн., істотність частки відшкодування порівняно із середнім заробітком позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування на користь позивача суми, яка вдвічі перевищує суму несвоєчасно виплачених коштів, тобто 83178,00 грн. = (41588,88 грн. х 2), з урахуванням належних до сплати податків та інших обов`язкових платежів.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідачем не надано суду належних доказів наявності законних підстав для затримки виплати позивачу частини грошового забезпечення при звільненні.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 9, 14, 73-78, 90, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд,-

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з Управління Служби безпеки України в Херсонській області (, 73000, м. Херсон, вул. Лютеранська, 1) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час затримки виплати грошового забезпечення при звільненні у сумі 83178 (вісімдесят три тисячі сто сімдесят вісім) грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.ст. 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 КАС України, а також інші процесуальні строки, продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 09 червня 2020 р.

Суддя О.Й. Кисильова

кат. 106030000