Справа № 440/1343/20
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2020 року м. ПолтаваСправа №440/1343/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Дніпровської митниці (надалі також відповідач), у якому просила визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 18.12.2019 № UA110320/2019/000667/1.

Позовні вимоги обґрунтувала посиланням на те, що її довіреною особою у листопаді 2019 року придбано у суб`єкта господарювання за законодавством Федеративної Республіки Німеччина вживаний автомобіль та у грудні 2019 року ввезено даний автомобіль на митну територію України. Митну вартість автомобіля визначено за основним методом - ціною договору, однак митний орган відкоригував таку вартість із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Митного кодексу України. На переконання позивача, рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості автомобіля є необґрунтованим, оскільки митним органом не наведено підстав, що у достатній мірі свідчили б про свідоме заниження декларантом митної вартості.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав, у наданому до суду відзиві представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність /а.с. 60-64/. Свою позицію мотивував посиланням на те, що декларантом для митного оформлення не подано документів, які б підтверджували числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягала сплаті, а тому у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо достовірності заявленої позивачем митної вартості товару, з урахуванням чого митний орган прийняв оскаржуване рішення, в якому внаслідок неможливості застосування попередніх методів правомірно визначив митну вартість товару за резервним методом.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 6.04.2020 відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників.

6.05.2020 та 20.05.2020 розгляд справи відкладався за клопотанням учасників справи з огляду на запровадження на території України обмежувальних протиепідемічних заходів.

У судове засідання 26.05.2020 учасники справи не з`явились, причин неявки суду не повідомили.

Як визначено частиною першою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

А відповідно до частини дев`ятої цієї статті, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на неявку у судове засідання 26.05.2020 всіх учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

17.12.2019 до Дніпровської митниці Держмитслужби для митного контролю та оформлення подано електронну митну декларацію №UA110320/2019/221192 для митного оформлення автомобіля марки CHEVROLET LACETTI, номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна - бензиновий, робочий об`єм циліндрів двигуна - 1598 см. куб., календарний рік виготовлення - 2007, модельний рік виготовлення - 2007 /а.с. 67-68/.

У митній декларації митну вартість автомобіля визначено за основним методом (ціна договору) у розмірі 500,00 євро. Для митного оформлення декларантом надані: рахунок від 22.11.2019 б/н, акт проведення огляду (перегляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 6.12.2019 №UA205010/2019/240467, митну декларацію від 6.12.2019, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, внутрішній договір (контракт) доручення від 20.11.2019 №НОЕ131886, договір про надання послуг митного брокера, платіжне доручення про сплату митних платежів /а.с. 71-78/.

У ході митного оформлення контролюючим органом встановлено, що декларантом не надано платіжні документи про сплату вартості товару на користь продавця, а також документи на підтвердження вартості перевезення до митного оформлення та понесення витрат на транспортування автомобіля до митного кордону України, відповідні витрати до митної вартості не включені; не надано переклад документів на українську мову.

На цій підставі, на виконання вимог частини третьої статті 53 Митного кодексу України митним органом запропоновано декларанту протягом 10 календарних днів додатково надати: 1) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 2) копію митної декларації країни відправлення; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару /а.с. 83/. Крім того, на виконання вимог статті 254 МК України декларант мав надати переклад документів на українську мову /а.с. 85/.

17.12.2019 позивачем додатково надано документи від 18.02.2019 №№ 2019/332 /а.с. 80/ та 2075 /а.с. 15/ та письмово повідомлено митний орган про відсутність будь яких інших документів /а.с. 79/.

За результатами митного оформлення відповідачем 18.12.2019 прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № UA 110320/2019/000667/1, яким митну вартість автомобіля скориговано із застосуванням резервного методу, визначена митна вартість ґрунтується на даних митної декларації від 19.11.2019 № UA 101070/2019/066466 та становить 1150,00 євро /а.с. 65-66, 87-88/. У цьому рішенні причиною незастосування основного методу визначення митної вартості (ціна договору) зазначено відсутність у документах, зазначених в частині другій-четвертій статті 53 МК України, всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, або підлягає сплаті за ці товари; інші методи визначення митної вартості товарів не застосовані з огляду на відсутність інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно зі статтями 58-63 МК України.

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач оскаржила його до суду.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI, що набрав чинності з 1.06.2012.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною четвертою статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця /частина п`ята статті 58 Митного кодексу України/.

За приписами пункту 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин), орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

А відповідно до частини шостої цієї статті, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України визначено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

ОЦІНКА СУДОМ ОБСТАВИН СПРАВИ

Основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору.

Обов`язок доведення митної вартості товару покладено на декларанта. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Аналогічні висновки щодо правозастосування у спірних відносинах викладені у постановах Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №1.380.2019.000630, від 6.11.2019 у справі №804/5959/16, від 10.12.2019 у справі №804/148/16 та інших.

При здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

У контексті цього спору суд враховує, що позивачем з метою митного оформлення автомобіля марки CHEVROLET LACETTI надано митному органу копії документів без їх перекладу на українську мову, тоді як в силу положень статті 254 Митного кодексу України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою.

При цьому вимоги митного органу про надання перекладу таких документів на українську мову позивачем не виконані.

Дослідивши надані позивачем копії документів, суд погоджується з доводами відповідача про те, що з їх змісту неможливо встановити дійсну вартість придбаного автомобіля.

При цьому суд виходить з того, що у документі, який позначений позивачем як договір купівлі-продажу від 22.11.2019 /а.с. 14, 71/, вказано вартість 500,00 євро, а в двох інших документах, датованих 18.02.2019, що надані позивачем у ході проведення консультацій з митним органом /а.с. 15, 16/, зазначено суму 523,64 євро.

До того ж, надані позивачем на вимогу митного органу документи від 18.02.2019 датовані за дев`ять місяців до дати купівлі автомобіля та ймовірно, за твердженням митного органу, стосувались вартості ремонту автомобіля.

Відомостей про сплату вартості придбаного автомобіля продавцю ОСОБА_2 ні разом з митною декларацією, ані у ході проведення консультацій з митним органом не надано.

Так само декларантом під час митного оформлення на вимогу митниці не надані відомості про спосіб доставки автомобіля до митної території України та до пункту митного оформлення, відомості про вартість цих послуг та їх оплату відсутні.

Суд також враховує, що надаючи у позовній заяві пояснення з приводу способу придбання автомобіля позивач зазначала, що згаданий автомобіль в її інтересах придбаний гр. ОСОБА_3 у громадянина Німеччини ОСОБА_6 . Зі змісту митної декларації від 6.12.2019 встановлено, що країною відправлення зазначено Федеративну Республіку Німеччина /а.с. 19/.

Водночас у наданих 25.05.2020 додаткових письмових поясненнях позивач зазначила, що згаданий автомобіль придбаний у громадянина Польщі.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з доводами відповідача про те, що надані декларантом разом з митною декларацією від 17.12.2019 документи, без їх перекладу на українську мову, а також без надання доказів фактичної сплати коштів за придбаний автомобіль, відомостей про понесення витрат на транспортування автомобіля до митної території України та пункту митного оформлення разом з їх документальним підтвердженням, не дали змоги митному органу перевірити та підтвердити правомірність визначеної позивачем митної вартості ввезеного на митну територію України автомобіля.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з цим, як визначено частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

А відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Оскільки декларантом не надано належних документів та не спростовано сумнівів митного органу у правильному визначенні митної вартості товару, позивачу правомірно відмовлено у митному оформленні транспортного засобу за заявленою ним митною вартістю відповідно до вимог митного законодавства.

Стосовно клопотання позивача про залучення до участі у справі в якості свідка перекладача ОСОБА_5 , суд звертає увагу на те, що в межах спірних відносин позивачем на вимогу митного органу не надавався переклад документів на українську мову, а тому пояснення даного громадянина не можуть бути використані як джерело здобуття доказів у цій справі. До того ж, до клопотання не додано доказів, що свідчили б про наявність у гр. ОСОБА_5 освіти за відповідним напрямом підготовки.

Надані позивачем 25.05.2020 через канцелярію суду письмові пояснення громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не приймаються судом у якості доказів у цій справі, адже вказані особи не є учасниками справи, а згадані пояснення не засвідчені у визначеному законом порядку, що виключає можливість перевірки надання таких пояснень саме цими особами.

Суд враховує, що прийняттю спірного рішення про коригування митної вартості автомобіля передувала процедура консультацій щодо обрання методу визначення митної вартості товару та обмін наявною інформацією, в ході якої митний орган прийшов до обґрунтованого висновку, що визначена декларантом митна вартість товару у розмірі 500,00 євро не може бути визнана з огляду на те, що надані для підтвердження митної вартості документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом (за ціною договору).

Результати процедури консультацій та неприйнятність застосування методів визначення митної вартості товарів, що передують резервному, відображені у графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів. Приймаючи вказане рішення про коригування митної вартості товару митний орган виходив з відсутності відомостей про операції з ідентичними/подібними товарами, а також неможливість визначення митної вартості на основі віднімання/додавання митної вартості. На цій підставі, митну вартість транспортного засобу скориговано із застосуванням резервного методу, з урахуванням наявної у розпорядженні митного органу митної декларації від 19.11.2019 № UA101070/2019/066466, у якій вартість ідентичного автомобіля визначена у розмірі 1150,00 євро.

Наведене у своїй сукупності свідчить про дотримання відповідачем процедури обрання методу визначення митної вартості товару та, як наслідок, правомірність спірного рішення про коригування митної вартості товару.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 повністю.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

З огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення відповідачем судових витрат, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Другого апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

За змістом пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 №540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк, визначений статтею 295 цього Кодексу, продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя О.О. Кукоба