Справа № 200/4089/20-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2020-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2020 р. Справа№200/4089/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення від 17.01.2020 року № 31 про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах, зобов`язання повторно розглянути заяву від 10.01.2020 року № 273, зарахувавши до пільгового стажу за списком № 1 періоди роботи з 10.08.1981 року по 25.12.1981 року, з 20.01.1982 року по 11.03.1982 року, з 31.05.1982 року по 02.09.1982 року, з 01.11.1982 року по 16.03.1983 року та період перебування на інвалідності з 27.05.2008 року по 05.06.2016 року; загального страхового стажу період роботи з 02.10.1984 року по 26.05.1987 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на пенсійному обліку відповідача як одержувач пенсії по інвалідності ІІІ групи у зв`язку з трудовим каліцтвом. На момент призначення пенсії за інвалідністю відпрацював на підземних роботах за списком № 1 більше 16 років. В дійсний час отримує пенсію в розмірі 4356,00 гривень.

Позивач 10.01.2020 року звернувся до відповідача з заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з доданими до неї документами.

Рішенням Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 17.01.2020 року № 31 було відмовлено в переведенні на пенсію на пільгових умовах, оскільки, періоди пільгової роботи з 10.08.1981 року по 25.12.1981 року, з 20.01.1982 року по 11.03.1982 року, з 31.05.1982 року по 02.09.1982 року, з 01.11.1982 року по 16.03.1983 року та період перебування на інвалідності з 27.05.2008 року по 05.06.2016 року не був врахований до пільгового стажу, а період роботи з 02.10.1984 року по 26.05.1987 року не врахований до загального страхового стажу, оскільки в наданих позивачем довідках про уточнюючий характер роботи з ДП «Артемвугілля» вказано, що первинні документи знаходяться на зберіганні в м. Горлівка, тобто, на тимчасово окупованій території. Період перебування на інвалідності з 27.05.2008 року по 05.06.2016 року не був врахований до пільгового стажу, оскільки, на думку відповідача це не передбачено діючим законодавством. Період роботи з 02.10.1984 року по 26.05.1987 року не врахований до загального страхового стажу, оскільки уточнююча довідка видана підприємством, яке знаходиться на непідконтрольній території України.

Таким чином, позивач наголошує, що відповідач має зарахувати до пільгового та страхового стажу зазначені спірні періоди та перевести його з пенсії по інвалідності на пенсію на пільгових умовах.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 19 травня 2020 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року розгляд справи відкладено на 10 червня 2020 року.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. Представником позивача надано заяву про розгляд справи без участі позивача та представника (а.с. 64).

Відповідачем надано письмовий відзив від 09.06.2020 року № 0574-13-8/1565 (а.с. 45-48). В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що позивач перебуває на обліку управління та отримує пенсію по інвалідності.

Позивач звернувся з заявою від 10.01.2020 року про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Управлінням не враховано до пільгового стажу періоди роботи з 10.08.1981 року по 25.12.1981 року, з 20.01.1982 року по 11.03.1982 року, з 31.05.1982 року по 02.09.1982 року, з 01.11.1982 року по 16.03.1983 року, оскільки в наданих позивачем довідках про уточнюючий характер роботи з ДП «Артемвугілля» вказано, що первинні документи знаходяться на зберіганні в м. Горлівка на окупованій території. Період роботи з 02.10.1984 року по 26.05.1987 року не врахований до загального страхового стажу, оскільки уточнююча довідка видана підприємством, яке знаходиться на непідконтрольній території України.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується тільки до стажу із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

З зазначених причин відповідач зазначає, що позивач не має права на перехід з пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або профзахворювання на пенсію за віком із зниженням пенсійного віку в зв`язку з відсутністю страхового стажу 25 років та просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить ID-паспорт № НОМЕР_1 (а.с. 7).

Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 06.08.2019 року № 1436- позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Позивач з 27.05.2008 року знаходиться на пенсійному обліку як одержувач пенсії по інвалідності ІІІ групи у зв`язку з трудовим каліцтвом, що підтверджується виписками з акту огляду МСЕК від 27.05.2008 року , 01.06.2010 року, 07.06.2011 року, 21.06.2012 року, 05.06.2014 року (а.с. 17-21).

Заявою від 10.01.2020 року про переведення з одного виду пенсії - по інвалідності на інший - відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач звернувся до управління (а.с. 56-57).

Рішенням № 31 від 17.01.2020 року позивачу було відмовлено в переведенні з пенсії по інвалідності за трудовим каліцтвом на пенсію за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю страхового стажу 25 років та 10 років пільгового стажу (а.с. 9).

В рішенні від 17.01.2020 року вказано, що при обчисленні стажу не враховано до пільгового стажу періоди роботи з 10.08.1981 року по 25.12.1981 року, з 20.01.1982 року по 11.03.1982 року, з 31.05.1982 року по 02.09.1982 року, з 01.11.1982 року по 16.03.1983 року, оскільки в наданих позивачем довідках про уточнюючий характер роботи з ДП «Артемвугілля» вказано, що первинні документи знаходяться на зберіганні в м. Горлівка на окупованій території. Період роботи з 02.10.1984 року по 26.05.1987 року не врахований до загального страхового стажу, оскільки уточнююча довідка видана підприємством, яке знаходиться на непідконтрольній території України.

Період знаходження на інвалідності з 27.05.2008 року по 05.06.2016 року також не врахований до пільгового стажу, оскільки відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується тільки до стажу із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. Отже, пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Крім того, в рішенні зазначено, що позивач має страховий стаж - 18 років 01 місяць 23 дні. Пільговий стаж роботи позивача складає 07 років 00 місяців 00 днів.

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо відмови в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з належних обставин, а також у старості в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі-Закон №1058) встановлює порядок нарахування та виплати пенсії.

Відповідно до п. 1 та п. 4 статті 8 Закону України від 09.07.2006 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування на рівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надані Верховною Радою України.

Статтею 44 Закону №1058 встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із соціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої територіально.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058,страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

За приписами ч. 1 ст. 33 Закону України № 1058 пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в розмірах: інвалідам I групи - 100 відсотків пенсії за віком; інвалідам II групи - 90 відсотків пенсії за віком; інвалідам III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Щодо не врахування до пільгового стажу позивача періодів роботи з 10.08.1981 року по 25.12.1981 року, з 20.01.1982 року по 11.03.1982 року, з 31.05.1982 року по 02.09.1982 року, з 01.11.1982 року по 16.03.1983 року, оскільки в наданих позивачем довідках про уточнюючий характер роботи з ДП «Артемвугілля» вказано, що первинні документи знаходяться на зберіганні в м. Горлівка на окупованій території та періоду роботи з 02.10.1984 року по 26.05.1987 року, який не врахований до загального страхового стажу, оскільки уточнююча довідка видана підприємством, яке знаходиться на непідконтрольній території України, суд зазначає наступне.

Сторонами не заперечується та трудовою книжкою (дублікат) НОМЕР_2 (а.с. 13-16) підтверджується, що з 10.08.1981 року позивач був прийнятий на ДП «Шахта «Комсомолець» підземним машиністом електровозу по 25.12.1981 року, а з 20.01.1982 року знову прийнятий на те ж підприємство підземним машиністом електровозу по 11.03.1982 року. З 07.06.1982 року, а не з 31.05.1982 року, як вказано в позові, до 02.09.1982 року позивач працював на тому ж підприємстві за тією ж професією.

При цьому, в архівній довідці від 16.05.2018 року № 16.07-11/892 зазначено, що наказом з кадрових питань від 27.05.1982 року № 206/к ОСОБА_1 прийнято на роботу тимчасово на два місяці машиністом електровозу 2 розряду з обов`язковим попереднім навчанням з 31.05.1982 по 04.06.1982 року в УКК (а.с. 27).

З 01.11.1982 року по 16.03.1983 року позивача прийнято підземним машиністом електровозу на «Шахту «імені В.І. Леніна» ДП «Артемвугілля», що також відображено в трудовій книжці (дублікат) НОМЕР_2 .

Визначений позивачем у позові період з 02.10.1984 року по 26.05.1987 року не зазначений у трудовій книжці позивача, оскільки після звільнення позивача з 16.03.1983 року з «Шахти «імені В.І. Леніна» ДП «Артемвугілля» до працевлаштування 10.08.1987 року учнем гірничого робочого очисного забою з повним робочим днем під землею записів у трудовій книжці немає.

В спірному рішенні управління № 31 від 17.01.2020 року та у відзиві на позовну заяву також не зазначено про неврахування цього періоду, проте уточнюючою довідкою від 22.01.2014 року № 02-11/2 ПАТ «Еластомер» підтверджено роботу позивача слюсарем з ремонту обладнання підготовчого цеху вказаного підприємства з 02.10.1984 року по 26.05.1987 року (а.с. 23). Дана довідка датована до періоду окупації міста Горлівки, де знаходиться підприємство, тому спірний період роботи повинен бути врахований до загального страхового стажу.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити стосовно наданих довідок, які видані організаціями, які на час розгляду справи знаходиться на непідконтрольній українській владі території, наступне.

Щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, § 142).

З огляду на загальні принципи («намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, суд приймає до уваги інформацію викладену в документах, що видані органами, підприємствами, установами та організаціями, що знаходяться на непідконтрольній українській владі території, оскільки їх неприйняття та невизнання веде за собою порушення прав громадян.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 № 637 встановлено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту 3 Порядку, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру чи наказ про атестацію робочих місць може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у трудовій книжці. Крім того, після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено Законом України «Про пенсійне забезпечення» (статті 13,62), і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

До того ж, відповідачем взагалі не конкретизовано, якої саме повної інформації не містить трудова книжка ОСОБА_1 про роботу на пільгових умовах на підприємствах, де працював останній.

Суд зауважує, що в трудовій книжці позивача належно відображено періоди роботи позивача під землею за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, тому спірні періоди роботи слід зарахувати до пільгового та страхового стажу позивача.

Як зазначено вище, з 27.05.2008 року позивач отримує пенсію по інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом.

Відповідно до абзацу 4 частини 1 статті 24 Закону № 1058 час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Згідно з частиною третьої статті 45 Закону № 1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (доход) та інших документів що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Положеннями частини третьої статті 114 Закону № 1058-IV (в редакцій, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що надані позивачем документи є належними, допустимим, достовірними та достатніми доказами пільгового стажу, який має враховуватися при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за період перебування на інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом позивача з 27.05.2008 року по 05.06.2016 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення від 17.01.2020 року № 31 про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах, зобов`язання повторно розглянути заяву від 10.01.2020 року № 273, зарахувавши до пільгового стажу за списком № 1 періоди роботи з 10.08.1981 року по 25.12.1981 року, з 20.01.1982 року по 11.03.1982 року, з 31.05.1982 року по 02.09.1982 року, з 01.11.1982 року по 16.03.1983 року та період перебування на інвалідності з 27.05.2008 року по 05.06.2016 року; загального страхового стажу період роботи з 02.10.1984 року по 26.05.1987 року підлягають задоволенню.

Прийнявши неправомірне рішення про відмову у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію на пільгових умовах, відповідач діяв поза межами статті 19 Конституції України та законів України, не визнавши право позивача на отримання пенсії, що призвело до його порушення, а тому воно підлягає захисту судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не наведено належного обґрунтування правомірності прийнятого рішення, тому рішення відповідача № 31 від 17.01.2020 року про відмову у переведенні позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах є неправомірним і підлягає скасуванню.

Прийнявши неправомірне рішення, відповідач діяв поза межами статті 19 Конституції України та законів України, не визнавши право позивача на отримання пенсії, що призвело до його порушення, а тому воно підлягає захисту судом.

За вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце реєстрації згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи: АДРЕСА_2 ; місце фактичного проживання/перебування згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 06.08.2019р. № 1436-: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 35, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 17.01.2020 року № 31 про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.01.2020 року № 273 про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах, зарахувавши до пільгового стажу за списком № 1 періоди роботи з 10.08.1981 року по 25.12.1981 року, з 20.01.1982 року по 11.03.1982 року, з 31.05.1982 року по 02.09.1982 року, з 01.11.1982 року по 16.03.1983 року та період перебування на інвалідності з 27.05.2008 року по 05.06.2016 року; загального страхового стажу період роботи з 02.10.1984 року по 26.05.1987 року.

Стягнути з Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати з судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 10 червня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальні строки щодо апеляційного оскарження визначені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк дії карантину.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.Б. Голубова