Справа № 280/1691/20
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року Справа № 280/1691/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника - адвоката Цигиці Любові Миколаївни (а/с 310, м. Енергодар, Запорізька область, 71503), до Головного управління Пенсійного фонду України (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69057) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

12.03.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач або Шаула В.І.), в особі представника - адвоката Цигиці Любові Миколаївни, до Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України, в якій позивач просить суд: визнати протиправною відмову Енергодарського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, викладену у листі від 13.09.2019 №28/Ш-1, в зарахуванні стажу роботи позивача в Львівській філії «ОКС» СП «Донкавамет» з 28.11.1996 по 29.10.1998; зобов`язати Енергодарський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати стаж роботи позивача в Львівській філії «ОКС» СП «Донкавамет» з 28.11.1996 по 29.10.1998.

Крім того, просить стягнути з Енергодарського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь позивача сплачений судовий збір.

Ухвалою від 17.03.2020 позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову.

30.03.2020 від представника позивача до суду надійшла заява на усунення недоліків позову, до якої доданий уточнений позов. В уточненому позові в якості відповідача визначене - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач або ГУ ПФУ в Запорізькій області), позовні вимоги лишились незмінними.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що до його страхового стажу протиправно не було зараховано стаж роботи в Львівській філії «ОКС» СП «Донкавамет» з 28.11.1996 по 29.10.1998. У відповідь на звернення позивача до сервісного центру Пенсійного фонду, йому було повідомлено, що стаж його роботи в вищевказаному підприємстві не зараховано тому, що дата запису №24 у трудовій книжці (29.10.1998) не співпадає з наказом про звільнення (27.12.1997). Позивач зазначає, що працював на посаді директора цього підприємства. Наказом №45 від 27.12.1997 підприємство було ліквідовано і позивача звільнено з посади директора. Але надалі позивач займався процесом ліквідації та виключення з ЄДРПОУ підприємства, яке відбулося 29.10.1998. Саме від цієї дати і зроблено запис №24 про звільнення в трудовій книжці. В зв`язку з чим вважає відмову у зарахуванні стажу роботи позивача в Львівській філії «ОКС» СП «Донкавамет» незаконною та такою, що порушує його права. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою від 31.03.2020 у справі відкрите спрощене позовне провадження, судове засідання призначено на 27.04.2020 без виклику сторін (у письмовому провадженні). Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву.

17.04.2020 від відповідача надійшов відзив (вх.№18178) в якому пенсійний орган посилається на те, що усі записи в трудовій книжці вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу. Таким чином запис №24 в трудовій книжці АТ-ІІІ № 0502959 виконано з порушенням норм чинного законодавства. Будь-яких доказів на підтвердження спірного періоду ОСОБА_1 до органів Пенсійного фонду України не надавалось. В зв`язку з чим вважає, що Пенсійний орган правомірно не зарахував стаж роботи позивача в Львівській філії «ОКС» СП «Донкавамет». Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

23.10.2019 позивач звернувся до Енергодарського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою, в якій просив роз`яснити підстави не зарахування до його пенсійного стажу (загального страхового стажу) періоду роботи з 28.11.1996 по 29.10.1998 (а.с. 17).

Листом за №28/Ш-1 Енергодарський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Запорізькій області повідомив позивача про те, що зарахувати стаж роботи в Львівській філії «ОКС» СП «Донкавамет» неможливо оскільки в трудовій книжці АТ-ІІІ №0502959 в запису №24 про звільнення рік (29.10.1998) не співпадає з наказом про звільнення (27.12.1997) (а.с. 18).

Не погоджуючись з відмовою відповідача, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон №1058-IV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII).

За змістом частини першої статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно зі статтею 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, а, відповідно до статті 62 Закону №1788-XII - основним документом, що підтверджує стаж роботи. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

На виконання статті 62 Закону №1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердив Порядок №637.

Пунктом 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Виходячи з аналізу зазначених норм вбачається, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, то для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи, визначені пунктом 3 Порядку №637. Трудовий стаж може бути установлений на підставі показань не менше двох свідків тільки у випадку відсутності трудової книжки та інших документів, якими підтверджується трудовий стаж, і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку (у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями).

У разі наявності трудової книжки та відповідних записів в ній, інші документи на підтвердження трудового стажу не потрібні. Тобто, відповідні документальні докази та/або показання свідків потрібні для підтвердження трудового стажу у разі відсутності трудової книжки або неналежного оформлення відповідних записів в ній.

Аналогічну правову позицію виклав Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 04.03.2020 по справі №155/1180/17 (адміністративне провадження №К/9901/17703/18).

Як встановлено з записів в трудовій книжки позивача, наказом №144 від 28.11.1996 ОСОБА_1 прийнятий на посаду директора Львівської філії «ОКС» СП «Донкавамет» з 28.11.1996, про що в трудовій книжки зроблено запис №23 (а.с. 9 зворотній бік, 56 зворотній бік).

Зазначена обставина також підтверджується наказом в.о. Генерального директора СП «Донкавамет» (а.с. 11).

Відповідно до запису №24 в трудовій книжки позивача, наказом №45 від 27.12.1997 позивача звільнено з посади директора Львівської філії «ОКС» СП «Донкавамет» в зв`язку з ліквідацією підприємства. Датою звільнення зазначено - 29.10.1998 (а.с. 9 зворотній бік, 56 зворотній бік).

Згідно з пунктом 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пунктом 2.27 Інструкції №58 встановлено, що запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Днем звільнення вважається останній день роботи.

Відповідно до приписів пункту 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Судом встановлено, що новий наказ про звільнення позивача не видавався. Відповідні записи про визнання раніше зробленого запису про звільнення позивача недійсним та новий запис про звільнення позивача до трудової книжки не вносились.

Таким чином, з урахуванням аналізу вищезазначених норм, днем звільнення позивача є день видання відповідного наказу, а саме - 27.12.1997.

При цьому суд зазначає, що приписами законодавства України не передбачено право Генерального директора СП «Донкавамет» наказом №45 від 27.12.1997 звільняти позивача з посади директора Львівської філії «ОКС» СП «Донкавамет» в зв`язку з ліквідацією підприємства - 29.10.1998. Тобто звільняти в майбутньому.

Отже до трудового стажу позивача необхідно зарахувати стаж роботи на посаді директора Львівської філії «ОКС» СП «Донкавамет» з 28.11.1996 по 27.12.1997. Інший період роботи на вказаному підприємстві не підтверджується записами в трудовій книжці та документальними доказами.

Твердження позивача про те, що з 27.12.1997 по 29.10.1998 займався ліквідацією підприємства є необґрунтованими, не підтверджуються належними доказами та не приймаються судом до уваги.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Розподіл судових витрат визначений ст.139 КАС України.

При зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69057; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у зарахуванні до загального страхового стажу стаж роботи ОСОБА_1 в Львівській філії «ОКС» СП «Донкавамет» з 28.11.1996 по 27.12.1997.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України зарахувати загального страхового стажу стаж роботи ОСОБА_1 в Львівській філії «ОКС» СП «Донкавамет» з 28.11.1996 по 27.12.1997.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривен 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України у перебіг встановленого строку для подання апеляційної скарги не враховується строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), запроваджений відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 (із змінами та доповненнями).

Суддя Р.В. Кисіль