Справа № 360/1187/20
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2020-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

10 червня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1187/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисельова Є.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовною завою до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі - ГУ НП в Луганській області, відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області, оформлену листами від 09.10.2019 № 5607/111/19/05-2019, від 26.12.2019 № 7205/111/19/05-2019, від 06.02.2020 № 727/111/19/05-2020, про відмову в зарахуванні в стаж діяльності в галузі права перебування ОСОБА_1 на посадах в органах внутрішніх справ та Національної поліції України;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області зарахувати стаж перебування ОСОБА_1 на посадах в органах внутрішніх справ та Національної поліції України з 04.08.2004 по 31.05.2019 до стажу роботи в галузі права.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що, починаючи з 2000 року по 31.05.2019 ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ та Національній поліції України. 31.05.2019 наказом Головного управління Національної поліції в Луганській області від 22.05.2019 № 410 о/с ОСОБА_1 , начальника ВОДІТТ ГУНП в Луганській області звільнено із Національної поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через скорочення штатів).

Під час проходження служби в органах внутрішніх справ та Національній поліції України позивачем займались наступні посади: оперуповноважений підрозділів карного розшуку в період: з 04.08.2004 по 15.11.2007, начальник тимчасового тримання затриманих та взятих під варту осіб в період: з 30.05.2008 по 08.01.2015, старший інспектор відділу організації діяльності ізоляторів тимчасового тримання ГУНП в Луганській області в період: з грудня 2016 року по грудень 2018 року та начальник відділу організації діяльності ізоляторів тимчасового тримання ГУНП в Луганській області в період: з грудня 2018 року по 31.05.2019, що підтверджується довідкою ГУНП в Луганській області від 03.07.2019 №2340/111/19-2019.

Для отримання інформації про те, що стаж роботи на посадах, на яких позивач проходив службу в органах внутрішніх справ та Національній поліції України, враховується як стаж роботи у галузі права, ОСОБА_1 звернувся до відповідача для отримання відповідної довідки. 09.10.2019 за № 5607/111/19/05-2019 ГУНП в Луганській області надано відповідь, в якій зазначено, що роз`яснення щодо тлумачення стажу роботи у сфері права до повноважень ГУНП в Луганській області не належить.

Після наданої відповідачем зазначеної відповіді, позивач звертався повторно до ГУНП в Луганській області із заявами від 30.11.2019 та 28.01.2020 щодо підтвердження стажу роботи в галузі права.

Із посиланням на положення статті 15 Закону України «Про національну поліцію», статтю 15 Закону України «Про звернення громадян» позивач зазначає, що відповідач зобов`язаний був забезпечити об`єктивний і вчасний розгляд його звернень, перевірити викладені в ньому факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечити його виконання, оскільки посади, які він займав, відповідають визначенню діяльності, яка зараховується до стажу роботи у галузі права.

Позивач в судове засідання не прибув, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином (арк. спр. 63).

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином (арк. спр. 64). 28.04.2020 до відділу діловодства та обліку звернень громадян (канцелярії) суду за вхідним реєстраційним номером 16940/2020 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просили у задовленні позову відмовити, оскільки ГУНП в Луганській області не наділені повноваженнями визначати який стаж роботи позивача є стажем роботи у сфері (галузі) права (арк. спр. 40-42).

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вимоги статті 205 КАС України, суд приходить до висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

05.05.2020 відділу діловодства та обліку звернень громадян (канцелярії) суду за вхідним реєстраційним номером 17603/2020 від позивача найшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що питання визначення належності стажу роботи позивача до стажу роботи у сфері (галузі) права, стосується не повноважень ГУНП в Луганській області, а порядку проходження служби в органах внутрішніх справ та Національної поліції України. Опрацювання матеріалів, у тому числі, стажу роботи у галузі права кандидатів на посади заступників керівників територіальних органів здіснюється працівниками кадрових підрозділів відповідних органів. Така правова позиція викладена у листі Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України від 13.03.2020 № 3-455/12/1/1/03-2020 і є офіційною позицією Національної поліції України (арк. спр. 47-49).

Судом по справі вчинено наступні процеуальні дії:

- ухвалою суду від 24.03.2020 позовну заяву залишено без руху (арк. спр. 28-29);

- ухвалою суду від 06.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (арк. спр. 34-35);

- ухвалою суду від 06.05.2020 вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (арк. спр. 53).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази у відповідності до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.

Відповідно до посвідчення від 04.02.2016 серії НОМЕР_1 позивач має статус учасника бойових дій (арк. спр. 9).

Згідно з копією дубліката трудової книжки позивача від 06.11.2015 серії НОМЕР_2 , довідки про проходження служби в органах внутрішніх справ (далі - ОВС) та Національній поліції України (далі - НПУ) від 03.07.2019 № 2340/111/19-2019 ОСОБА_1 у період: з серпня 2000 по травень 2019 року проходив службу в ОВС та в НПУ.

Позивачем до ГУНП в Луганській області подано заяву від 26.09.2019 про надання довідки щодо підтвердження стажу професійної діяльності у сфері права, під час проходження служби в Національній поліції України та в органах внутрішніх справ України (арк. спр. 18).

09.10.2019 за вихідним реєстраційним номером 5607/111/19/05-2019 ГУНП в Луганській області на заяву позивача від 26.09.2019 надано відповідь, в якій зазначено, що надання роз`яснень щодо тлумачення стажу роботи у сфері (галузі) права та віднесення стажу служби в ОВС та НПУ до стажу професійної діяльності (роботи) у сфері (галузі) права до повноважень та компетенції відповідача не належить (арк. спр. 19).

30.10.2019 позивач звернувся до відповідача із запитом про отримання публічної інформації відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та довідки щодо підтвердження стажу професійної діяльності у сфері права під час проходження служби в ОВС на НПУ (арк. спр. 20).

26.12.2019 за вихідним реєстраційним номером 7205/111/19/05-2019 ГУНП в Луганській області на запит позивача від 30.10.2019 надано відповідь, в якій роз`яснено, що на заяву від 26.09.2019 позивачу було надано обгрунтовану відповідь від 09.10.2019 за вихідним реєстраційним номером 5607/111/19/05-2019, та висновок про результати розгляду вказаної заяви не складався у зв`язку з відсутністю потреби у проведенні перевірки за зверненням (арк. спр. 21).

28.01.2020 позивач звернувся до відповідача із запитом про отримання публічної інформації, в якому із посиланням на положення пункту 3 частини сьомої статті 15, статтю 79 Закону України «Про Національну поліцію», наказ Міністерства внутрішніх справ «Про затвердження порядку формування та ведення особових справ поліцейських» від 12.05.2016 № 377, просив надати інформацію до чиєї компетенції входить визначення наявності стажу роботи в галузі права у випадку призначення особи на посади зазначені у статті 15 Закону України «Про Національну поліцію», а також ким було підтверджено наявність стажу роботи в галузі права у призначених керівників, заступників керівників територіальних органів поліції Луганської області. Також просив надати довідку про стаж професійної діяльностф у сфері права під час проходження служби в ОВС та НПУ (арк. спр. 22).

06.02.2020 за вихідним реєстраційним номером 727/111/19/05-2020 відповідачем на запит від 28.01.2020 надано відповідь, в якій зазначено, що згідно положень статті 15 Закону України «Про Національну поліцію» керівники територіальних органів поліції призначаються на посади та звільняються з посад керівником поліції за погодженням з Міністром внутрішніх справ України. Начальника ГУНП в Луганській області та заступників начальника ГУНП в Луганській області призначено на займані посади відповідно до вимог чинного законодавства України, з урахуванням відомостей про проходження ними служби в Національній поліції, відображених в їх особових справах. Також повторно повідомлено, що надання довідки про стаж роботи у сфері (налузі) права по повноважень ГУНП в Луганській області не належить (арк. спр. 23).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно з частиною першою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною другою статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України від 02.10.1996 № 393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі - Закон № 393/96-ВР).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо (частина третя статті 3 Закону № 393/96-ВР).

Статтею 5 Закону № 393/96-ВР встановлено вимоги до звернення, зокрема, звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань (частина перша).

Згідно з частиною третьою статті 7 Закону № 393/96-ВР, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Частинами першою та четвертою статті 15 Закону № 393/96-ВР визначено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:

об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

З вищевикладеного судом встановлено, що ГУНП в Луганській області як орган державної влади зобов`язано із дотриманням визначеного Законом № 393/96-ВР порядку та у встановлений цим Законом строк розглянути відповідне звернення в межах наданих йому повноважень, про результати якого повідомити заявнику. Як вказано у статті 15 Закону № 393/96-ВР, рішення про відмову у задоволенні вимог заяви має містити мотиви відмови та роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення.

Як вже зазначалося судом раніше, позивач 26.09.2019, 30.11.2019 та 28.01.2020 звертався до ГУНП в Луганській області за отриманням довідки, що стаж його служби в ОВС та НПУ у враховується як стаж роботи у сфері (галузі) права (арк. спр. 18, 20, 22).

На вказані заяви позивача, ГУНП в Луганській області надано відповіді від 09.10.2019 за № 5607/111/19/05-2019, від 26.12.2019 за № 7205/111/19/05-2019, від 06.02.2020 за № 727/111/19/05-2020, в яких зазначено, що надання довідки про стаж роботи у сфері (налузі) права позивача по повноважень та компетенції ГУНП в Луганській області не належить (арк. спр. 19, 21, 23).

Зазначені відповіді позивачу надані відповідачем у строк, встановлений Законом № 393/96-ВР.

Розглядаючи позовну заяву в межах позовних вимог, суд вважає за необхідне зазначити, що в рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Зважаючи на те, що відповідачем повідомлено позивача про результати розгляду його заяв, тобто прийнято рішення, суд дійшов висновку про відсутність бездіяльності ГУНП в Луганській області.

Таким чином, вимога позивача щодо визнання бездіяльності ГУНП в Луганській області протиправною визнається судом необгрунтованою та незмістовною, відтак у її задоволенні слід відмовити.

Вирішуючи правомірність прийняття рішення відповідача щодо відмови позивачу у видачі довідки щодо підтвердження стажу професійної діяльності у сфері права під час проходження служби ОСОБА_1 в ОВС та НПУ, суд вважає, що предметом доказування є наявність у відповідача компетенції на вчинення таких дій.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначає Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII).

Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку (частина перша статті 1 Закону № 580-VIII).

Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 580-VIII систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.

Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання (частина перша статті 15 Закону № 580-VIII).

Статтею 23 Закону № 580-VIII визначено основні повноваження поліції.

Виконання інших (додаткових) повноважень може бути покладене на поліцію виключно законом (частина перша статті 24 Закону № 580-VIII).

З аналізу наведених норм слідує, що таке поняття як "стаж роботи у галузі права" застосований у цьому Законі у двох випадках як кваліфікуюча вимога до особи, яка може бути призначена керівником, заступником керівника територіального органу поліції (пункт 3 частини сьомої статті 15 Закону № 580-VIII), та особи, яка може бути призначена керівником та заступником керівника поліції (пункт 3 частини п`ятої статті 21 Закону № 580-VIII).

Таким чином, Законом № 580-VIII відповідні посадові особи НПУ виключно у цих двох вищезазначених випадках мають повноваження щодо віднесення певного стажу роботи, зокрема, служби в ОВС та НПУ, до як "стаж роботи у галузі права".

У даній справі відсутні докази, що між сторонами існують (виникли) визначені статтею 15 та статтею 21 Закону № 580-VIII правовідносини.

У всіх інших випадках, зокрема, у межах спірних відносин щодо розгляду заяви, поданої в порядку Закону № 393/96-ВР, у відповідача відсутні повноваження щодо обрахунку стажу роботи у галузі права.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач під час розгляду заяв позивача та приймаючи рішення про відмову у задоволенні його вимог, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки у ГУНП в Луганській області відсутні законні підстави для віднесення стажу служби позивача в ОВС та НПУ до стажу роботи у сфері (галузі) права з видачою відповідної довідки, суд дійшов висновку, що така відмова ГУНП в Луганській області є правомірною та у суду відсутні законні підстави для зобов`язання відповідача зарахувати стаж перебування ОСОБА_1 на посадах в ОВС та НПУ у період: з 04.08.204 по 31.05.2019 до стажу у галузі права.

Щодо посилань позивача на те, що опрацювання матеріалів, у тому числі, стажу роботи в галузі права кандидатів на посади заступників керівників територіальних органів здійснюється працівниками кадрових підрозділів відповідних органів, судом визнаються незмістовними з огляду на таке.

Позивачем до матеріалів справи надана відповідь Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України від 13.03.2020 за вихідним реєстраціним номером 3-455/12/1/1/03-2020 на звернення ОСОБА_1 від 10.02.2020 про визначення критерію щодо обчислення стажу роботи в галузі права при призначенні керівників та заступників керівників територіальних органів поліції, зі змісту якої вбачається наступне.

Із посиланням на положення Закону України «Про Національну поліцію», положення про Департамент кадрового забезпечення Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України від 03.12.2015 № 136, зазначено, що організація роботи з добору кадрів для центрального органу управління поліції, та на на керівні посади територіальних (у тому числі міжрегіональних) органів поліції, підготовка матеріалів та внесення голові Національної поліції України пропозиції щодо призначення, переміщення та звільнення цих осіб відноситься до фукцій Департаменту. Оскільки визначення стажу роботи в галузі права Законом не врегульовано, тому слід застосувати положення Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Закон України «Про прокуратуру», Закон України «Про судоустрій і статус суддів», якими визначено, що до стажу роботи в галузі права включається служба (робота) в органах поліції на посадах, зайняття яких вимагає наявність повної вищої юридичної освіти та функціональні обов`язки (посадові інструкції) яких передбачають розробку або застосування норм права, здійснення претензійної та позовної роботи, представництво в судах, надання правової допомоги, юридичне забезпечення діяльності, здійснення досудового розслідування і лише за умови, якщо виконання зазначених функцій носить систематичний характер. Опрацювання матеріалів, у тому числі, стажу роботи в гулузі права кандидатів на посади керівників територіальних органів, як правило здійснюється працівниками Департаменту, а на посади заступників керівників територіальних органів - працівниками кадрових підрозділів відповідних органів (арк. спр. 50-51).

Проте, суд не надає правової оцінки цим твердженням та не враховує, оскільки, по перше, як зазначено судом вище, у межах спірних правовідносин у ГУНП в Луганській області відповідні повноваження відсутні. По друге, в ході розгляду заяв позивача ГУНП в Луганській області також не надавало оцінки цим твердженням та не покладало їх основу прийнятого ним рішення про відмову у видачі довідки.

Крім того, стаж роботи особи у галузі права має обраховуватися у кожному конкретному випадку посадовими особами, які застосовують норми права, що містять положення щодо вказаної кваліфікаційної вимоги особи, а не в межах розгляду заяви позивача, поданої за Законом № 393/96-ВР.

Відтак, такі обставини виходять за межі доказування у даній справі.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Питання про розподіл судових витрат не вирішується, оскільки оскільки рішення прийнято не на користь позивача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.О. Кисельова