Справа № 140/6555/20
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2020-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року ЛуцькСправа № 140/6555/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Волдінера Ф. А.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач), в якому просить: 1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови у зарахуванні до стажу періодів роботи на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років та призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «д» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; 2) скасувати рішення Комісії при головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області від 18.03.2020 №15/1176 в частині відмови у зарахуванні до стажу періодів роботи на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років та рішення (протокол) від 26.03.2020 №72; 3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію за вислугу років відповідно до пункту «д» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з дати звернення із заявою про призначення пенсії, а саме з 06 березня 2020 року, зарахувавши до стажу періоди роботи на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років у товаристві з обмеженою відповідальністю «Волинський річковий порт» з 01.02.1991 по 28.02.1991, з 01.08.1992 по 31.08.1992, з 29.03.1994 по 31.03.1994, з 01.01.1995 по 28.02.1995, з 01.06.1995 по 30.06.1995, з 01.12.1995 по 31.12.1995, з 01.02.1996 по 31.05.1996, з 01.08.1996 по 31.08.1996, з 01.11.1996 по 28.12.2004 - календарно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії за вислугою років відповідно до пункту «д» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 06.03.2020 він звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пільгової пенсії, надавши всі необхідні документи відповідно до пункту «д» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом ГУ ПФУ у Волинській області від 03.04.2020 № 0300-0315-8/8134 повідомило позивача, що згідно рішення Комісії при головному управлінні ПФУ у Волинській області від 18.03.2020 № 15/1176 про підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, а також наданих позивачем документів та даних, що містяться в системі персоніфікованого облік, загальний стаж роботи ОСОБА_1 становить 36 років 09 місяців 07 днів, в тому числі стаж роботи на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років - 05 років 17 днів.

Враховуючи зазначене, прийнято рішення № 72 від 26.03.2020 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «д» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років.

Позивач вважає таку відмову протиправною та просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, встановлено, що судовий розгляд справи необхідно проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позовні вимоги позивача не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з наступних підстав.

05.03.2020 позивач звернувся до Комісії із заявою про підтвердження стажу роботи за період з 01.09.1989 по 01.03.1994 та з 29.08.1994 по 28.12.2004 на посадах «матроса» т/х «Ястреб», другим помічником капітана-другим помічником механіка, першим помічником капітана-першим помічником механіка, помічником калітана-помічником механіка в Стир-Горинському районному управлінні річкового транспорту, яке реорганізовано у Волинський річковий порт, на базі якого створено ТзОВ «Волинський річковий порт», який 15.09.2006 припинив, свою діяльність у зв`язку з визнанням йoro банкрутом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 583 затверджено «Список професій і посад плавскладу окремих видів суден-морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості, які мають право на пенсію за вислугу;років незалежно від віку». Вивчивши подані позивачем документи Комісією було встановлено, що згідно відомостей, які містяться в Архівній довідці № 446/1-11 від 06.02.2019 позивач переведений бульдозеристом 6 розряду з 04.03.1991 (наказ № 34 від 01.03.1991 по Стир-Горинському райуправлінню). В Архівних довідках №441/1-11 та №442/1-11 від 06.02.2020 про заробітну плату ОСОБА_1 зазначені посади на яких він працював та його заробітна плата, проте є місяці, в яких вона відсутня - серпень 1992, березень 1994; січень-лютий, червень, грудень 1995, лютий-травень, серпень, листопад-грудень 1996, січень-червень 1997, листопад-грудень 1999, з січня 2000 по грудень 2004. Крім цього, проаналізувавши суми вказані в довідках про заробітну плату перед та після місяця відсутності заробітної плати не можна зробити висновок про нарахування відпускних, суми суттєво не збільшувалися. Тобто, в цей період позивач не працював на посадах, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а тому вони не підлягають до зарахування.

Посилання ОСОБА_1 на частину другу стдтті 181 КЗпП України, згідно з якою відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і. до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю, є невірним, оскільки застосуванню підлягає спеціальне законодавство, що регулює правовідносини з пенсійного забезпечення, відповідно до якого вказаний стаж не підлягає зарахуванню.

Відповідно до наказу від 31.10.1996 № 32 у зв`язку з відсутністю вантажів порт припинив свою основну діяльність та плавсклад використовувався на холодному відстої, що не зараховувалося до пільгового стажу роботи.

Вказаний наказ зазначався в уточнюючих довідках про особливий характер і умови праці від 24.02.2004 № 8, виданих ТзОВ «Волинський річковий порт» для ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які працювали в один період з позивачем (наказ № 20 від 25.02.1994 та № 5/ос від 28.12.2004). В спеціальний стаж роботи для призначення пенсій на пільгових умовах включається фактично відпрацьований час в шкідливих і важких умовах праці.

18.03.2020 комісією розглянуто подані документи та прийнято рішення зарахувати до спеціального стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, періоди роботи з 01.09.1989 по 31.01.1991, з 01.03.1991 по 03.03.1991, з 18.04.1992 по 31.07.1992, з 01.09.1992 по 28.02.1994, з 01.04.1994 по 31.12.1994, з 01.03.1995 по 31.05.1995, з 01.07.1995 по 30.11.1995, з 01.01.1996 по 31.01.1996, з 01.06.1996 по 31.07.1996, з 01.09.1996 по 31.10.1996 календарно, та відмовлено в зарахуванні періоду роботи з 01.11.1996 по 28.12.2004. Враховуючи викладене, Рішення комісії від 18.03.2019 № 15/1176 є обґрунтованим та підтвердженим дослідженими Комісією документами в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

06.03.2020 ОСОБА_1 звернувся до головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років. Розглядаючи заяву з доданими до неї документами, було встановлено, що загальний страховий стаж роботи ОСОБА_1 становить 36 років 09 місяців 7 днів. Страховий стаж, який дає право на призначення пенсії за вислугу років становить 5 років 17 днів, а для призначення пенсії на пільгових умовах необхідно 12 років і 6 місяців.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 права на призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах відповідно пункту 2-1 Прикінцевих положень Закону України № 1058, пункту «д» ст.55 Закону України № 1788 не має. Тому, рішення відповідача від 26.03.2020 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років є законним, обґрунтованим та таким, що прийнято відповідно до норм чинного законодавства.

Крім того, у відзиві на позовну заяву представник відповідача просив розгляд справи проводити в судовому засіданні з викликом сторін.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Частинами п`ятою-шостою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Таким чином, оскільки дана справа відповідно до статті 263 КАС України підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні), тому розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторони скористались своїм правом на подання до суду заяв по суті справи, в яких письмово виклали свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, а тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06.03.2020 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення йому пенсії за вислугою років на пільгових умовах відповідно до пункту «д» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а. с. 51).

18.03.2020 Комісія при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області прийняла рішення № 15/1176 за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, за вислугу років (а. с. 52-53). Вказаним рішенням установлено, що відповідно до записів трудової книжки, довідки від 20.02.2020 № 198/01.20 (2 арк.), виданої Державним обласним архівом Волинської області, довідок від 06.02.2020 № 441/1-11 - № 442/1-11, № 445/1-11- № 446/1-11, копій наказів від 22.07.1986 № 68, від 09.07.1987 № 51, від 13.06.1988 № 57, від 01.12.1988 № 116, від 31.08.1989 № 105, від 09.04.1990 № 56, від 01.03.1991 № 34, від 01.07.1992 № 1, від 04.08.1993 № 1.06, від 01.02.1994 № 1, від 25.02.1994 № 20, від 29.03.1994 № 4, від 18.04.1994 № 57, від 27.09.1994 № 45, від 11.07.1997 № 14, від 28.12.2004 № 5 о/с, виданих комунальною установою Луцький міський трудовий архів Луцької міської ради, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працював з 01.09.1989 по 03.03.1991 - матросом т/х «Яструб»; з 18.04.1992 по 03.08.1993 - другим помічником капітана-другим помічником механіка; з 04.08.1993 по 01.03.1994 - першим помічником капітана-першим помічником механіка; з 29.03.1994 по 28.12.2004 - помічником капітана-помічником механіка в Стир-Горинському районному управлінні, яке відповідно до наказу від 01.07.1992 №1 реорганізоване у Волинський річковий порт. На базі даної організації створено ТзОВ «Волинський річковий порт» (наказ від 01.02.1994 № 1).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань серії , 15.09.2006 проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи ТзОВ «Волинський річковий порт» у зв`язку з визнанням її банкрутом.

В ході розгляду надісланих документів встановлено, що даний флот не відноситься до портових суден, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, роз`їзних, приміського і внутріміського сполучення.

В особових рахунках по нарахуванню заробітної плати не відображено суми заробітку в лютому 1991; в серпні 1992; в березні 1994; в січні-лютому, червні, грудні 1995; в лютому-травні, серпні 1996.

Одночасно, відповідно до наказу від 31.10.1996 № 32 в зв`язку з відсутністю вантажів порт припинив свою основну діяльність та плавсклад використовувався на холодному відстої, що не зараховувалося до пільгового стажу роботи.

Пунктом статті 55 Закону Украйни «Про пенсійне забезпечення» передбачено, плавсклад морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості (крім суден портових, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, роз`їзних, приміського і внутріміського сполучення) має право на призначення пенсії за вислугу років. Зокрема, чоловіки, після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

За таких обставин Комісія прийняла рішення про зарахування до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи з 01.09.1989 по 31.01.1991, з 01.03.1991 по 03.03.1991, з 18.04.1992 по 31.07.1992, з 01.09.1992 по 28.02.1994, з 01.04.1994 по 31.12.1994, з 01.03.1995 по 31.05.1995, з 01.07.1995 по 30.11.1995, з 01.01.1996 по 31.01.1996, з 01.06.1996 по 31.07.1996, з 01.09.1996 по 31.10.1996 - календарно. Відмовити в зарахуванні періоду роботи з 01.11.1996 по 28.12.2004, в зв`язку з відсутністю підстав для зарахування пільгового стажу роботи (а. с. 52-53).

26.03.2020 ГУ ПФУ у Волинській області прийняло рішення № 72 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посадах, що дають право на песнію за вислугу років (а. с. 55-56).

Не погоджуючись із рішенням Комісії № 15/1176 від 18.03.2020, рішенням ГУ ПФУ у Волинській області № 72 від 26.03.2020 ОСОБА_1 звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (стаття 46 Основного Закону).

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV), «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Відповідно до статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Згідно з абзацом першим пункту «д» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають плавсклад морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості (крім суден портових, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, роз`їзних, приміського і внутріміського сполучення) - після досягнення 55 років і при стажі роботи:

для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі;

для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону;

працівники окремих видів суден, професій і посад плавскладу суден морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості - за списком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку при стажі роботи на цих суднах, за цими професіями і посадами станом на 1 квітня 2015 року не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок та після цієї дати при стажі роботи на цих суднах, за цими професіями і посадами з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» затверджено Список професій і посад плавскладу окремих видів суден морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку.

У списку найменувань професій і посад плавскладу Кабінетом Міністрів України зазначені капітани (старшини) та їх помічники, штурмани; механіки та їх помічники; рульові й матроси всіх класів і найменувань.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 цього Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Як встановлено судом, відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 08.08.1983 усі записи внесені у відповідності до норм законодавства та підтверджують стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років, а саме:

запис № 11 з 01.03.1989 переведений матросом т/х «Яструб» за наказом №105 від 31.08.1989;

запис № 12 з 18.04.1990 переведений другим помічником капітана - другим помічником механіка за наказом №55 від 20.04.1990;

запис № 13 з 04.03.1991 переведений бульдозеристом 6 розряду за наказом №34 від 01.03.1991;

запис № 14 з 18.04.1992 переведений другим помічником капітана - другим помічником механіка за наказом № 57 від 18.04.1991;

запис № 15 з 04.08.1993 переведений першим помічником капітана - першим помічником механіка за наказом №106 від 04.08.1993;

запис № 16 01.07.1992 на підставі рішення правління АСК «Укррічфлот» №12/7 від 18.12.1991 року Стир - Горинське районне управління річкового транспорту реорганізоване у Волинський річковий порт за наказом №1 від 01.07.1992;

на підставі наказу №1 від 01.02.1994 у зв`язку з ліквідацією Волинського річкового порту згідно постанови АСК «Укррічфлот» №203 від 31.12.1993, а також рішення установчих зборів від 25.01.1994 створили на його базі підприємство з подальшою назвою Товариство з обмеженою відповідальністю «Волинський річковий порт»;

запис № 17 з 01.03.1994 звільнений по п. 5 ст. 36 КЗпП України по переводу в товариство з обмеженою відповідальністю «Волинський річковий порт» за наказом №20 від 25.02.1994;

запис № 18 з 29.03.1994 прийнятий на посаду перший помічник капітана - перший помічник механіка по переводу з Волинського річкового порту за наказом № 4 від 29.03.1994;

запис № 20 з 28.12.2004 звільнений з роботи по ст. 40 п. 1 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією товариства за наказом № 5 о/с від 28.12.2004.

Записи виконані чітко, зрозуміло та в повному обсязі, містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів, на підставі яких вони внесені та які додані до матеріалів пенсійної справи.

Отже, безперервні періоди роботи позивача за фахом на посадах, що передбачені Списком професій і посад плавскладу окремих видів суден морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку з 01.02.1991 по 28.02.1991, з 01.08.1992 по 31.08.1992, з 29.03.1994 по 31.03.1994, з 01.01.1995 по 28.02.1995, з 01.06.1995 по 30.06.1995, з 01.12.1995 по 31.12.1995, з 01.02.1996 по 31.05.1996, з 01.08.1996 по 31.08.1996, з 01.11.1996 по 28.12.2004 підтверджуються записами, внесеними до його трудової книжки, та не потребують додаткового відокремлення та підтвердження довідками, оскільки законодавством визначено, що право на пільгову пенсію мають плавсклад морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості (крім суден портових, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, роз`їзних, приміського і внутріміського сполучення).

Крім того, згідно архівної довідки Державного архіву Волинської області від 20.02.2020 № 198/01.20 стосовно позивача значиться інформація за період з 1986 - 2000 роки, документи за період з 2000 року в архів не надходили.

Луцьким міським трудовим архівом видано архівні довідки про заробіток від 06.02.2020 № 441/1-11 та № 442/1-11 за період роботи з 1986 р. по 1999 р. з зазначенням посад по особовим рахункам та підстав видачі; довідку від 06.02.2020 № 446/1-11, в якій зазначено, що особові рахунки за 2002 - 2004 роки на зберігання в Луцький міський трудовий не передано та інших документів, крім доданих, в переданих на державне зберігання документах з особового складу ТзОВ «Волинський річковий порт» немає.

Тобто, документи з особового складу ТзОВ «Волинський річковий порт» за періоди роботи з 2002 року по 2004 рік не були передані до архівних установ.

Стосовно позиції відповідача щодо незарахування позивачу стажу роботи в з 29.03.1994 по 31.03.1994, з 01.01.1995 по 28.02.1995, з 01.06.1995 по 30.06.1995, з 01.12.1995 по 31.12.1995, з 01.02.1996 по 31.05.1996, з 01.08.1996 по 31.08.1996, з 01.11.1996 по 28.12.2004, суд зазначає наступне.

Відповідач зазначає у своєму рішенні, що відповідно до наказу від 31.10.1996 р. №32 у зв`язку з відсутністю вантажів порт припинив свою основну діяльність та плавсклад використовувався на холодному відстої, що не зараховувалося до пільгового стажу роботи. Однак, відповідачем не зазначено на який період був виданий такий наказ та з яких підстав. Тому, суд не бере до уваги вказані доводи.

Також відповідач зазначає, що відсутня інформація в особових рахунках позивача про заробітну плату у лютому 1991 pоку, в серпні 1992 року, в березні 1994 pоку, в січні - лютому, червні, грудні 1995 pоку, в лютому - травні, серпні 1996 року.

Суд не бере до уваги вказані доводи, так як незазначення заробітної плати згідно особових рахунків не є підставою для не зарахування вказаних періодів роботи до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років. Відповідач не вказав з яких причин в даних місяцях відсутні нарахування заробітної плати.

В даний період позивач міг перебувати у щорічних відпустках чи у відпустках без збереження заробітної плати, та оплата за ці періоди могла нараховуватися та виплачуватися наперед. В рішенні не наведені підстави відмови у зарахуванні стажу з посиланням на відповідні норми права.

Крім того, згідно статті 113 КЗпП України передбачено - час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Законодавець не пов`язує обчислення стажу при призначенні пенсії за вислугу років з зайняттям на цих роботах повний робочий день. Законодавством не передбачено, що до стажу роботи включається тільки той період, коли працівник працював повний робочий день.

Таким чином, пільговий стаж роботи ОСОБА_1 за періоди роботи з 01.02.1991 по 28.02.1991, з 01.08.1992 по 31.08.1992, з 29.03.1994 по 31.03.1994, з 01.01.1995 по 28.02.1995, з 01.06.1995 по 30.06.1995, з 01.12.1995 по 31.12.1995, з 01.02.1996 по 31.05.1996, з 01.08.1996 по 31.08.1996, з 01.11.1996 по 28.12.2004 становить понад 12 років 06 місяців і підтверджується належними і достатніми доказами, у зв`язку із чим висновки відповідачів про неможливість їх зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, на думку суду, є протиправними.

Таким чином, періоди роботи ОСОБА_1 , з 01.02.1991 по 28.02.1991, з 01.08.1992 по 31.08.1992, з 29.03.1994 по 31.03.1994, з 01.01.1995 по 28.02.1995, з 01.06.1995 по 30.06.1995, з 01.12.1995 по 31.12.1995, з 01.02.1996 по 31.05.1996, з 01.08.1996 по 31.08.1996, з 01.11.1996 по 28.12.2004, є періодами, які включаються до спеціального стажу та повинен зараховуватися календарно.

Крім того, відповідно до частини першої статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у призначенні пільгової пенсії.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 672/914/16-а, від 11 липня 2019 року у справі № 127/1849/17.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відтак, із урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про те, що оскільки на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах відповідно до пункту «д» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивач досяг 56 років та має пільговий стаж роботи понад 12 років 6 місяців, тому позивач має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «д» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня подачі заяви про призначення пенсії до Головного управління ПФУ у Волинській області, а саме з 06.03.2020, оскільки трудовий стаж підтверджений трудовою книжкою, яка відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є основним документом, що підтверджує стаж роботи, уточнюючими та архівними довідками та іншими письмовими доказами, які є в матеріалах справи.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «д» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», внаслідок чого порушив гарантоване державою право позивача на пенсійне забезпечення.

Разом з тим, суд погоджується з позицією відповідача про те, що обчислення спеціального стажу, який дає право на пільгову пенсію, відноситься до компетенції пенсійного органу. Однак, суд своїм рішення вправі зарахувати до спеціального стажу певний період роботи особи і це не буде втручанням в дискреційні повноваження пенсійного органу з огляду на наступне.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме в тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення у справі «Кантоні проти Франції» (Cantoni v. France № 17862/91), у справі «Вєренцов проти України» № 20372/11).

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах. Натомість обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Відтак, порушене право позивача підлягає поновленню шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови позивачу у зарахуванні до стажу періодів роботи на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років та призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «д» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; скасування рішення Комісії при головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області від 18.03.2020 №15/1176 в частині відмови у зарахуванні до стажу періодів роботи на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років та рішення (протокол) від 26.03.2020 № 72; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити та виплачувати позивачу пенсію за вислугу років відповідно до пункту «д» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з дати звернення із заявою про призначення пенсії, а саме з 06 березня 2020 року, з врахуванням періодів роботи на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років у товаристві з обмеженою відповідальністю «Волинський річковий порт» з 01.02.1991 по 28.02.1991, з 01.08.1992 по 31.08.1992, з 29.03.1994 по 31.03.1994, з 01.01.1995 по 28.02.1995, з 01.06.1995 по 30.06.1995, з 01.12.1995 по 31.12.1995, з 01.02.1996 по 31.05.1996, з 01.08.1996 по 31.08.1996, з 01.11.1996 по 28.12.2004 - календарно.

На підставі вищезазначеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840,80 грн., сплаченого згідно квитанції від 06.05.2020 № 1 (а. с. 10).

Керуючись статтями 139, 243-246, 250, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу періодів роботи на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років та призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «д» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Скасувати рішення Комісії при головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області від 18.03.2020 №15/1176 в частині відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу періодів роботи на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років та рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (протокол) від 26.03.2020 № 72.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «д» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з дати звернення із заявою про призначення пенсії, а саме з 06 березня 2020 року, з врахуванням періодів роботи на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років у товаристві з обмеженою відповідальністю «Волинський річковий порт» з 01.02.1991 по 28.02.1991, з 01.08.1992 по 31.08.1992, з 29.03.1994 по 31.03.1994, з 01.01.1995 по 28.02.1995, з 01.06.1995 по 30.06.1995, з 01.12.1995 по 31.12.1995, з 01.02.1996 по 31.05.1996, з 01.08.1996 по 31.08.1996, з 01.11.1996 по 28.12.2004 - календарно.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, ідентифікаційний код 13358826) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255, 295 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням п.3 розділу VI "Прикінцевих положень" КАС України.

Суддя Ф. А. Волдінер