Справа № 1.380.2019.006970
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.006970
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2020 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сакалоша В.М.,

секретаря судового засідання Гулкевича В.О.,

за участю: представника відповідача Шали Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу №1.380.2019.006970 за позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 за участі третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Львівського комунального підприємства «Вулецьке» про зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Франківська районна адміністрація Львівської міської ради (далі Франківська РА ЛМР, позивач) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , відповідач), в якому просить: зобов`язати ОСОБА_1 співвласника квартири АДРЕСА_1 а знести самочинно здійснену прибудову розміром 3,0 м х 1,0 м до квартири АДРЕСА_1 а та самочинно влаштовану огорожу по периметру 5,0 м х 4,0 м з металевим каркасом для покрівлі без погодженої проектної документації та дозвільних документів на ведення будівельних робіт у м. Львові.

Ухвалою від 17.01.2020 суд відкрив загальне позовне провадження в адміністративній справі та залучив до участі у справі у якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Львівське комунальне підприємство «Вулецьке» (далі ЛКП «Вулецьке», третя особа).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач добровільно у встановлений строк не виконав розпорядження Франківської РА ЛМР яким рекомендовано йому знести самочинно влаштовану огорожу з металевим каркасом для покрівлі та прибудову, на облаштування яких відсутні дозвільні документи. З огляду на наведене, а саме на невиконання та недотримання Кравченком Д. ОСОБА_2 . вимог чинного законодавства, Франківська РА ЛМР на виконання своїх повноважень звернулася до суду з цим позовом.

11.02.2020 за вх. №7605 представник відповідача надав відзив на позов. Вимоги Франківської РА ЛМР вважає безпідставними з огляду на обставини справи та вимоги чинного законодавства України, якими встановлено обов`язкові до виконання передумови для звернення суб`єкта владних повноважень до адміністративного суду з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта.

Разом із клопотанням від 12.02.2020 за вх. №7925 позивачем долучено до матеріалів справи копію звернення мешканців, оригінал акту від 11.02.2020, фотофіксацію на 3-ох аркушах.

Ухвалою від 27.02.2020 суд відмовив у задоволенні клопотань представника відповідача про залишення позову без розгляду.

Відповідач та третя особа надіслали суду клопотання про розгляд справи без участі представників (від 18.03.2020 вх. №1340 ел. та від 06.02.2020 вх. №6452).

21.05.2020 суддя без виходу до нарадчої кімнати ухвалив перейти до розгляду справи по суті.

Інших клопотань по суті спору на момент розгляду справи судом не отримано.

Представник відповідача в судовому засіданні по розгляду справи просив у задоволенні позову Франківської РА ЛМР відмовити у повному обсязі.

Заслухавши доводи представника відповідача, всебічно та повно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно Довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки №1115 від 13.05.2019 виданої відділом житлового господарства Львівського комунального підприємства Франківської РА ЛМР «Вулецьке» у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано троє осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 .

Розглянувши доповідну записку ЛКП «Вулецьке, подані документи, висновок міжвідомчої комісії, керуючись ст.376 ЦК України, рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011 №835 «Про затвердження Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові», голова Франківської РА ЛМР виніс Розпорядження від 10.12.2018 №652 Про знесення самочинно здійсненої прибудови до квартири АДРЕСА_1 та самочинно влаштованої огорожі з металевим каркасом для покрівлі.

Вказаним Розпорядженням рекомендовано ОСОБА_4 , який проживає у квартирі АДРЕСА_1 у місячний термін за власні кошти знести самочинно здійснену прибудову розміром 3,0 м х 1,0 м до квартири АДРЕСА_1 » та самочинно влаштовану огорожу по периметру 5,0 м х 4,0 м з металевим каркасом для покрівлі без погодженої проектної документації та дозвільних документів на ведення будівельних робіт.

22.12.2018 з вих. №533 ЛКП «Вулецьке» надіслало ОСОБА_4 . Попередження, на надало вищевказане Розпорядження зазначивши, що у випадку його невиконання ЛКП «Вулецьке» буде подавати документи до Франківської РА ЛМР для вирішення питання знесення самочинно здійсненої прибудови до квартири АДРЕСА_1 та самочинно влаштованої огорожі з металевим каркасом для покрівлі в примусовому порядку.

Комісією у складі головного інженера, майстра І дільниці, майстра ІІ дільниці ЛКП «Вулецьке» було здійснено обстеження прибудинкової території буд. 59 "а" на вул. Княгині Ольги і встановлено що роботи по демонтажу не виконано, про що складено відповідний Акт від 12.05.2019.

Листом від 04.06.2019 вих. №400 ЛКП «Вулецьке» надало голові Франківської РА ЛМР пакет документів для скерування до суду про вирішення питання знесення самочинно здійсненої прибудови до квартири АДРЕСА_1 та самочинно влаштованої огорожі в примусовому порядку відповідно до Розпорядження від 10.12.2018 №652.

Враховуючи наведені обставини, для усунення виявлених порушень, Франківською РА ЛМР подано даний позов.

До вказаних правовідносин суд застосовує положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні, соціальні та організаційні засади містобудівної діяльності в Україні визначає Закон України «Про основи містобудування» від 16.11.1992 №2780-XII далі - Закон №2780-XII). Відповідно до статті 7 цього Закону державне регулювання у сфері містобудування здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою та Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 14 Закону №2780-XII до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування, зокрема, належать: надання (отримання, реєстрація), відмова у видачі чи анулювання (скасування) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю у випадках та відповідно до вимог, встановлених законом; забезпечення в установленому законом порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації під час планування та забудови відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації та проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоду навколишньому природному середовищу.

Згідно із ч. 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно з Положенням про Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради від 01.11.2016 № 977 (із змінами) до повноважень Франківської районної адміністрації віднесено здійснення контролю за утриманням будинків (квартир), які належать громадянам, а також прилеглих територій; розгляд питань та вжиття заходів у порядку, встановленому виконавчим комітетом, щодо фактів самовільного будівництва (погодження, приведення до попереднього стану, демонтажу тощо).

Таким чином, за приписами вказаного Положення Франківська районна адміністрація має право звертатися у встановленому порядку до судових органів із вимогами щодо фактів самочинного будівництва і інших вимог, що виникають у процесі здійснення наданих районній адміністрації повноважень.

Будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 №687-XIV).

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів визначає Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI).

Cтаттею 34 Закону №3038-VI передбачено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після:

- подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України;

- видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками.

Зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.

Механізм набуття права на виконання підготовчих та будівельних робіт визначає Порядок виконання підготовчих та будівельних робіт, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466, в редакції постанови КМ України від 26.08.2015 № 747 (далі - Порядок № 466).

Як визначено в п. 5 Порядку №466 будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та:

- подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) та об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта;

- видачі замовнику дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками.

Документи, що надають право на виконання підготовчих робіт, діють до моменту отримання права на виконання будівельних робіт. Документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва (п. 6 Порядку №466).

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону №3038-VI у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Частина 5 ст. 319 Цивільного кодексу України визначає, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно з ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно ч. 1, ч. 7 ст. 376 Цивільного кодексу України будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Представник позивача пояснив, що будинок АДРЕСА_3 знаходиться на обслуговуванні та балансі ЛКП «Вулецьке». Будівництво прибудови здійснювалося без дозвільних документів на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, власником якої є Львівська міська рада.

Письмовими доказами, долученими до матеріалів справи підтверджується, що події, внаслідок яких позивач звернувся до суду мають триваючий характер. Зокрема у період з 2018 по 2020 рік позивачем та третьою особою складено ряд документів, які фіксували вину ОСОБА_4 стосовно самочинно встановленої прибудови до квартири АДРЕСА_1 . Позивачем не вжито жодних дій стосовно демонтажу відповідної прибудови (доказів зворотного до матеріалів справи не надано) у період з 10.12.2018 до подання позову.

Позивач також не підтвердив того, що ознайомив відповідача з вищезгаданими Розпорядженням та Попередженням чи він був присутнім при складенні Акта яким зафіксовано, що самочинно встановлену прибудову не демонтовано.

При цьому суд зауважує, що позивач звернувся до суду з позовом про зобов`язання ОСОБА_4 знести самочинно здійснену прибудову розміром 3,0 м х 1,0 м до квартири АДРЕСА_1 а та самочинно влаштовану огорожу по периметру 5,0 м х 4,0 м з металевим каркасом для покрівлі без погодженої проектної документації та дозвільних документів на ведення будівельних робіт у м. Львові, позаяк попереджав про необхідність знесення.

Однак суд вважає за доцільно наголосити, що Розпорядженням голови Франківської РА ЛМР було саме рекомендовано знести прибудову та огорожу, тобто таке управлінське рішення несе виключно рекомендаційний характер, а отже не є обов`язковим. А підставою для подання позову стало зокрема невиконання Розпорядження.

Приписи п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008, передбачають, що знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

При прийнятті цього рішення суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування статті 38 Закону №3038-VI та статті 376 ЦК України, які викладені у постанові від 31.07.2018 у справі №813/6426/14. Зокрема, Верховний Суд дійшов такого висновку: «… що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена законом, і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності».

Доказів неможливості здійснити перебудову чи відмови ОСОБА_4 від перебудови відповідних самочинно збудованих об`єктів до матеріалів справи не долучено. Як і не надано доказів проведення попередньої процедури притягнення до відповідальності за самочинне будівництво ОСОБА_4 , тоді як позов про знесення є наступним етапом відповідальності.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що вимоги позову не підтверджено та у їх задоволенні слід відмовити.

Відповідно до приписів ст. 139 КАС України відшкодування судових витрат відповідачу якому у задоволенні позову відмовлено, не передбачено.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 263, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05.06.2020.

Суддя В.М. Сакалош