Справа № 300/2267/19
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 рокуЛьвівСправа № 300/2267/19 пров. № А/857/3088/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Макарика В.Я. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Хомича О.Р.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - ОСОБА_1;

від відповідача - Куля Є.Є.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові заяву представника адвоката Новосада Віктора Миколайовича, діючого від імені та в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткової постанови стосовно стягнення судових витрат, понесених під час розгляду апеляційної скарги Галицької митниці Держмитслужби на додаткове рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.02.2020р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної казначейської служби в Івано-Франківській обл., про визнання бездіяльності протиправною та спонукання до вчинення дій щодо повернення надміру сплачених митних платежів,-

В С Т А Н О В И В:

15.11.2019р. (згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті) представник адвокат Новосад В.М., діючий на підставі ордера від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача Івано-Франківської митниці ДФС протиправною; зобов`язати відповідача Івано-Франківську митницю ДФС підготувати висновок про повернення надміру сплачених митних платежів у розмірі 20025 грн. та подати його для виконання Головному управлінню /ГУ/ Державної казначейської служби /ДКС/ в Івано-Франківській обл.; стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу за договором № 05/09/2019 від 18.10.2019р. про надання юридичних послуг згідно розрахунку (Т.1, а.с.8-11).

Ухвалою суду від 17.12.2019р. допущено заміну відповідача Івано-Франківської митниці ДФС його правонаступником Галицькою митницею Держмитслужби (Т.1, а.с.66-67).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.02.2020р. заявлений позов задоволено; визнано протиправною бездіяльність Івано-Франківської митниці ДФС щодо нескладення та неподання ГУ ДКС України в Івано-Франківській обл. висновку про повернення надміру сплачених митних платежів у розмірі 20025 грн.; зобов`язано Галицьку митницю Держмитслужби підготувати висновок про повернення надміру сплачених митних платежів у розмірі 20025 грн. та подати його для виконання ГУ ДКС в Івано-Франківській обл.; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Галицької митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. (Т.1, а.с.123-130).

07.02.2020р. на адресу суду першої інстанції надійшло клопотання позивача ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення та стягнення з відповідача на його користь понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11600 грн. (Т.1, а.с.135-144).

Згідно додаткового рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.02.2020р. клопотання позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково; стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Галицької митниці Держмитслужби витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9600 грн.; у задоволенні решти вимог клопотання відмовлено (Т.1, а.с.150-153).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2020р. апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на додаткове рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.02.2020р. в адміністративній справі № 300/2267/19 залишено без задоволення, а вказане рішення суду - без змін (Т.2, а.с.31-36).

15.05.2020р. представник адвокат Новосад В.М., діючий від імені та в інтересах ОСОБА_1 , скерував за допомогою засобів електронного зв`язку до апеляційного суду заяву, в якій просив винести додаткове рішення та стягнути з відповідача на його користь понесені у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3200 грн. (Т.2, а.с.38).

Заслухавши суддю-доповідача, позивача на підтримання поданого клопотання, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заяви про винесення додаткової постанови та наявність підстав для відмови в її задоволенні, з огляду на наступне.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому ст.134 КАС України.

За змістом п.1 ч.3 ст.134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З наведеного слідує, що в підтвердження здійсненої правової допомоги необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем заявлені до відшкодування витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою, отриманою від адвоката в суді апеляційної інстанції, у розмірі 3200 грн на підставі договору про надання правової допомоги № 05/09/2019р. від 18.10.2019р. (Т.2, а.с.24).

На підтвердження надання правової допомоги позивачем представлено копії акту прийому-передачі наданих послуг від 13.05.2020р. (а.с.39) та квитанції № XTM2-C3CK-P9ВА-8М92 від 14.05.2020р. (Т.2, а.с.39, 40).

Так, згідно з Актом прийому-передачі наданих послуг від 13.05.2020р. на підставі договору про надання правової допомоги № 05/09/2019р. від 18.10.2019р. Адвокатське об`єднання «Ромблекс» (виконавець) надало ОСОБА_1 (замовник) наступні послуги з юридичного супроводу, а саме:

складення запитів, заяв, клопотань в процесі ведення справи в апеляційному суді; (1200 грн);

складення заперечення на апеляційну скаргу в процесі ведення справи в апеляційному суді (2000 грн).

Згідно з поданою квитанцією № XTM2-C3CK-P9ВА-8М92 від 14.05.2020р. на підставі договору про надання правової допомоги № 05/09/2019р. від 18.10.2019р. та Акту наданих послуг від 13.05.2020р. ОСОБА_1 перераховано на рахунок Адвокатського об`єднання «Ромблекс» кошти у розмірі 3200 грн.

Між тим, детальний аналіз наведених документів не дає можливість підтвердити їх безпосередній зв`язок із розглядом апеляційної скарги Галицької митниці Держмитслужби на додаткове рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.02.2020р. в адміністративній справі № 300/2267/19.

Так, матеріали справи не містять доказів на підтвердження повноважень адвоката Новосада В.М. на вчинення процесуальних дій від імені позивача в суді апеляційної інстанції, зокрема, ордеру на ведення справи в суді апеляційної інстанції або іншого документа, на підставі якого саме Новосад В.М. від імені Адвокатського об`єднання «Ромблекс» в рамках договору про надання правової допомоги № 05/09/2019р. від 18.10.2019р. надавав правничу допомогу позивачу ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

При цьому, наявний в справі ордер серії ЛВ № 169009 від 14.11.2019р. стосується лише повноважень адвоката в суді першої інстанції (Т.1, а.с.32).

Зміст Акту прийому-передачі наданих послуг від 13.05.2020р. та квитанція № XTM2-C3CK-P9ВА-8М92 від 14.05.2020р. не містить покликання на номер та інші реквізити справи, у зв`язку з розглядом якої були надані послуги з юридичного супроводу та понесені витрати на професійну правову допомогу (по справі оскаржувалася відповідачем постанова і додаткова постанова суду першої інстанції).

Також в матеріалах справи немає будь-яких доказів надання адвокатом Новосадом В.М. позивачу послуг з юридичного супроводу - складення запитів, заяв, клопотань в процесі ведення справи в апеляційному суді, вартість якої згідно з актом прийому-передачі наданих послуг становить 1200 грн.

Стосовно складення заперечення на апеляційну скаргу в процесі ведення справи в суді апеляційної інстанції колегія суддів зазначає, що дійсно за підписом адвоката Новосада В.М. було подано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу (Т.1, а.с.202-204).

Додатково колегія суддів враховує ту обставину, що заява про ухвалення додаткового рішення та стягнення судових витрат підписана адвокатом Новосадом В.М., скерована на електронну пошту апеляційного адміністративного суду, однак не скріплена електронним цифровим підписом заявника.

При цьому, копії Акту прийому-передачі наданих послуг від 13.05.2020р. та квитанції № XTM2-C3CK-P9ВА-8М92 від 14.05.2020р. не завірені позивачем або його представником в установленому порядку.

За таких умов суд позбавлений об`єктивної можливості оцінити рівень адвокатських витрат, достовірно встановити несення таких витрат позивачем, а також обґрунтованість рівня їх вартості.

Крім того, колегія суддів зауважує, що представником позивача заявлено до стягнення суму витрат на правову допомогу, понесених під час розгляду апеляційної скарги на додаткове рішення суду, яким вирішено питання про відшкодування витрат на правову допомогу в суді першої інстанції.

Зазначені вимоги про розподіл судових витрат не відносяться до позовних вимог, а під час перегляду додаткового рішення суду досліджувалися підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу.

Отже, у розглядуваному випадку розгляд питання про відшкодування понесених витрат на правову допомогу в суді (оскарження додаткового рішення суду) не може призводити до несення стороною ще додаткових витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як відзначено у п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), п.80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява N 72277/01), п.88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі ст.41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Враховуючи те, що наданими до справи документами витрати на правничу допомогу не підтверджено, відсутність розумної мети несення розглядуваних витрат на правову допомогу, колегія суддів приходить до висновку щодо відмови у задоволенні заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст.139, 143, ч.3 ст.243, ст.ст.252, 310, ч.2 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника адвоката Новосада Віктора Миколайовича, діючого від імені та в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового судового рішення стосовно стягнення судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу), понесених під час розгляду апеляційної скарги Галицької митниці Держмитслужби на додаткове рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.02.2020р. в адміністративній справі № 300/2267/19, - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Р. М. Шавель
судді В. Я. Макарик
С. М. Кузьмич
Дата складення повного тексту судового рішення: 10.06.2020р.