Справа № 640/3801/20
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2020 року м. Київ № 640/3801/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Клочкової Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркс Інтеріо»

до Головного управління ДПС у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.11.2019 №, в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Меркс Інтеріо» (далі - Позивач, ТОВ «Меркс Інтеріо») з позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (далі - Відповідач, ГУ ДПС у м. Києві), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05 листопада 2019 року №, в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 29 022,3 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження у справі; розгляд справи ухвалено здійснити за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС у м. Києві від 05.11.2019 № ТОВ «Меркс Інтеріо» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та застосовано штрафні (фінансові) санкції. Позивач вважає дане податкове повідомленням-рішенням протиправним та таким, що підлягає скасуванню в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 29 022,3 грн, оскільки податковим органом протиправно застосовано штраф у розмірі 50% та 75 % згідно п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України.

У відзиві на позовну заяву Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, просить суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції, посилається на те, що аргументи наведені в позовній заяві, не спростовують наявності порушень зафіксованих в акті перевірки та, відповідно, контролюючим органом правомірно нараховано штрафні (фінансові) санкції за встановлені у ході перевірки порушення.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-IV (далі - КАС України), при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

ГУ ДПС у м. Києві проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Меркс Інтеріо», за результатами якої складено акт від 15.10.2019 №24/10-26-15-14-07-01-10/38797324 «Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркс Інтеріо» (код 38797324)» (далі - Акт перевірки), у висновках якого вказано, що товариством порушено:

1. п.п. 44.1, 44.2, 44.6 ст. 44, пп.пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, зі змінами і доповненнями (далі - ПКУ), у результаті чого занижено податок на прибуток в період, що перевірявся, на загальну суму 157 181 грн, у тому числі: за 2017 рік у сумі 49 281 грн та за 2018 рік у сумі 107 900 грн;

2. п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПКУ, у результаті чого порушено граничний термін реєстрації податкових накладних;

3. п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПКУ, з урахуванням пп. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п. 171.1 ст. 171, пп. 14.1.222, пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПКУ, у результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо правильності утримання та своєчасності перерахування податку на доходи фізичних осіб до бюджету в період, що перевірявся, на загальну суму 39 623,62 грн, у тому числі: за 2017 рік у сумі 11 396,38 грн, за 2018 рік у сумі 17 072,10 грн та за період з 01.01.2019 по 30.06.2019 у сумі 11 155,14 грн;

4. п. 51.1 ст. 51, п. 70.16 с. 70, пп. «б» п. 176.2 ст. 176 ПКУ, у результаті чого встановлено подання з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь фізичних осіб, суми утриманого з них податку (форма №1 ДФ) за ІІ квартал 2019 року;

5. п. 1 ч. 1 ст. 7, п. 3 ч. 2 ст. 7, п. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VІ (зі змінами та доповненнями), внаслідок чого встановлено заниження суми нарахованого єдиного внеску з доходу на суму 48 428,87 грн, у тому числі: за 2017 рік у сумі 13 928,9 грн, за 2018 рік у сумі 20 865,9 грн та за період з 01.01.2019 по 30.06.2019 у сумі 13 634,07 грн;

6. пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПКУ, з урахуванням пп. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168 ПКУ, у результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо правильності утримання та своєчасності перерахування військового збору до бюджету в період, що перевірявся, на загальну суму 3 301,97 грн, у тому числі: за 2017 рік у сумі 949,7 грн, за 2018 рік у сумі 1 422,67 грн, за період з 01.01.2019 по 30.06.2019 у сумі 929,6 грн;

7. пп. 4.2.6 п. 4.2 ст. 6 розділу ІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VІ (зі змінами та доповненнями), у результаті чого встановлено подання з порушенням встановлених строків Звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб за суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за травень 2018 року.

У подальшому, на підставі висновків Акту перевірки, за порушення п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПКУ, з урахуванням пп. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст 167, п. 171.1 ст. 171, пп. 14.1.222, пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПКУ, згідно з пп. 54.3.5 п. 54.3 ст. 54, п. 57.3 ст. 57, 58.1 ст. 58 ПКУ, ГУ ДПС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення (форма «Д») від 05.11.2019 №, яким ТОВ «Меркс Інтеріо» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 39 623,62 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 29 022,3 грн.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС у м. Києві, ТОВ «Меркс Інтеріо» звернулося до ДПС України із скаргою від 19.11.2019 № 14/11-С. За результатами розгляду скарги, ДПС України прийнято рішення від 13.01.2020 №1475/6/99-00-08-05-04-06, яким податкове повідомлення-рішення від 05.11.2019 № залишено без змін, а скаргу ТОВ «Меркс Інтеріо» - без задоволення.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправним, Позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

У відповідності до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПКУ, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 38.2 статті 38 ПКУ визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Відповідно до підпункту 162.1.3 пункту 162.1 статті 162 ПКУ платником податку на доходи фізичних осіб є податковий агент.

Підпунктом 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПКУ визначено, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Водночас, згідно з статтею 18 ПКУ, податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Відповідно до абз. 1, 2 п. 164.1. ст. 164 ПКУ, базою оподаткування податку на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп. 164.1.2. п. 164.1. ст. 164 ПКУ).

Згідно пп. 164.2.1. п. 164.2. ст. 164 ПКУ, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, серед іншого, доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Статтею 168 ПКУ встановлено порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету.

Згідно підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПКУ, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 167.1. ст. 167 ПКУ, встановлено ставку податку, яка становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

У відповідності до п. 171.1. ст. 171 ПКУ, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Абзацом 1 п.14.1.222 п. 14.1 ст. 14 ПКУ визначено, що роботодавець - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ чи її представництво) або самозайнята особа, яка використовує найману працю фізичних осіб на підставі укладених трудових договорів (контрактів) та несе обов`язки із сплати їм заробітної плати, а також нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету, нарахувань на фонд оплати праці, інші обов`язки, передбачені законами.

Відповідно до підпункту 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

За приписами абз. 1 п. 102.1 ст. 102 ПКУ, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відповідальність платників податків за податкові правопорушення регламентується главою 11 ПКУ, яка, зокрема, передбачає відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) податків (стаття 126 ПКУ) та за порушення правил нарахування, утримання та сплати (перерахування) податків у джерела виплати (стаття 127 ПКУ).

З долученого до матеріалів справи розрахунку штрафних (фінансових) санкцій по податку на доходи фізичних осіб (а.с. 10-11) видно, що неутримана та несплачена ТОВ «Меркс Інтеріо» (з січня 2017 року по червень 2019 року) сума податку на доходи фізичних осіб з заробітної плати становить 39 623,62 грн, що вказує на те, що неутримана та несплачена Позивачем сума податку, станом на момент прийняття податкового повідомлення-рішення, знаходилась у межах встановленого пунктом 102.1 статті 102 ПКУ строку давності - 1095 календарних днів.

Також із пп. 3.1.4.1.1 та висновків Акту перевірки (а.с. 16 - 23), вбачається, що у ході перевірки встановлено неутримання та несплата (неперерахування) ТОВ «Меркс Інтеріо» до державного бюджету суму податку на доходи фізичних осіб.

Отже, визначене грошове зобов`язання за основним платежем у оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні відбулось з урахуванням строку давності, і нарахування суми штрафних (фінансових) санкцій здійснюється контролюючим органом згідно п. 127.1 ст. 127 ПКУ.

Водночас, за нормою п. 127.1 ст. 127 ПКУ, ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідальність за погашення суми податкового зобов`язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов`язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов`язків погашення такої суми податкових зобов`язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом IV цього Кодексу.

Із розрахунку штрафних (фінансових) санкцій по податку на доходи фізичних осіб до податкового повідомлення-рішення від 05.11.2019 № вбачається, що контролюючим органом застосовано до Позивача штрафну санкцію у розмірі 25%, 50% та 75% суми податку, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету. Загальний розмір штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих податковим повідомленням-рішенням від 05.11.2019 № складає 29 022,3 грн.

Суд не погоджується із розміром нарахованих штрафних (фінансових) санкцій та зазначає наступне.

Згідно з п.61.1 ст.61 ПКУ, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п.62.1 ст.62 ПКУ, податковий контроль здійснюється, зокрема, шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з пп.54.3.5 п.54.3 ст.54 ПКУ, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Відповідно до абз. 1 п.86.1 ст.86 ПКУ, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Отже, факт порушення податкового законодавства може бути встановлений не інакше, як за наслідками перевірки платника податків, за результатами якої складається акт.

Підвищені розміри штрафів у разі повторного виявлення податкових порушень (50%, 75%) застосовуються не за сам факт виявлення будь-яких порушень, а за повторне вчинення діянь за обставин, передбачених, зокрема, підпунктом 54.3.5 пункту 54.4 статті 54 ПКУ .

З аналізу вищенаведеної норми вбачається, що застосування штрафу більшого розміру можливе у разі встановлення контролюючим органом повторності порушення протягом 1095 днів, яке зафіксовано в акті перевірки та, відповідно, у податковому повідомленні-рішенні.

Як слідує із наданого суду розрахунку штрафних (фінансових) санкцій до податкового повідомлення-рішення від 05.11.2019 № Позивачу визначено зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 29 022,3 грн. (застосовано штраф у розмірі 25% (за перший місяць), 50% (за другий місяць) та 75% (за третій та подальші місяці)).

Однак, Відповідачем суду не надано доказів винесення податкового повідомлення-рішення, яким Позивачу була б збільшена сума грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб двічі протягом року, що передував прийняттю оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Під час вирішення справи, керуючись ст. 242 КАСУ, суд враховує і висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 08.02.2019 по справі №804/8801/17, від 12.03.2019 по справі №813/4205/17 та від 14.05.2019 по справі №813/3641/15.

Таким чином, суд зазначає, що контролюючий орган безпідставно застосував штраф у розмірі 50% та 75% суми податку, оскільки не застосовував до Позивача штрафних санкції у відповідності до п. 127.1 ст. 127 ПКУ протягом 1095 днів, що виключає наявність повторності та підстав для застосування штрафу у таких розмірах.

Крім того, варто відзначити що Позивач не заперечує факту порушення вимог податкового законодавства щодо правильності утримання та своєчасності перерахування податку на доходи фізичних осіб до бюджету та не заперечує, що за порушення норм податкового законодавства до Позивача має бути застосовано 25 % штрафу, оскільки згідно із п.115.1 ст.115 ПКУ, у разі вчинення платником податків двох або більше порушень законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) застосовуються за кожне вчинене разове та триваюче порушення окремо. В даному випадку існує одне триваюче порушення щодо несвоєчасної сплати податку з доходів фізичних осіб.

Вказана позиція викладена в рішенні Вищого адміністративного суду України від 04.10.2017 у справі №802/292/16-а.

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що у діях Позивача не вбачається ознак повторності, оскільки порушення податкового законодавства виявлені в ході проведення однієї перевірки, а відтак має бути застосована штрафна санкція в розмірі 25 % на суму виявлених порушень:

39 623,62 * 0,25 = 9 905,9 грн, де

39 623,62 грн.- сума податку, що, згідно податкового повідомлення-рішення від 05.11.2019 №, підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету;

9 905,9 грн. - сума штрафу у розмірі 25%, яка мала бути застосована контролюючим органом.

Згідно із ст. 90 КАСУ, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАСУ, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст. 77 КАСУ передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, а саме: рішення контролюючого органу має бути скасовано в частині неправомірно застосованої санкції, а саме:

29 022,3 - 9 905,9 = 19 116,4 грн підлягає скасуванню, де

29 022,3 грн - сума застосованої штрафної (фінансової) санкції податковим повідомленням-рішенням від 05.11.2019 №;

9 905,9 грн - 25% штрафної санкції від 39 623,62 грн донарахованого податку на доходи фізичних осіб.

Згідно ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, керуючись статтями 9, 14, 72-74, 77, 90, 241 - 246, 250, 263 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркс Інтеріо» (, адреса: 03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 05.11.2019 № (форми «Д») в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 19 116,4 грн.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркс Інтеріо» (, адреса: 03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45) судові витрати в розмірі 1 366 (одна тисяча триста шістдесят шість) гривень 30 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Клочкова