Справа № 420/3830/20
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2020-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3830/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., розглянувши у порядку письмового провадження, за наявними матеріалами, адміністративну справу за позовною заявою Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про:

визнання протиправною та скасування постанови Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП№61661825 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору від 27.03.2020 року.

Адміністративний позов мотивовано наступним.

Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради зазначалося, що постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору, винесена з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки законодавством чітко визначений правовий порядок винесення відповідної постанови, а саме, постанові про стягнення виконавчого збору повинна передувати постанова про закінчення виконавчого провадження. При цьому, постанова про виконавчий збір приймається не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення такого провадження.

Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради вказував, що відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було порушено вимоги ч.3 ст.40 та ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» та інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року.

Позивачем наголошувалося, що постанова про закриття виконавчого провадження №60238286 винесена 11.12.2019 року, а постанова про відкриття провадження про стягнення з боржника виконавчого збору була винесена лише 27.03.2020 року, а тому, зазначена постанова є безпідставною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Статтею 287 КАС України встановлені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Частиною 4 статті 287 КАС України передбачено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27 травня 2020 року, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження за окремою категорією термінових адміністративних справ. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 .

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07 травня 2020 року, заяву Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про вжиття заходів забезпечення позову по адміністративній справі №420/3830/20 повернуто заявникові без розгляду.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року, заяву Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про вжиття заходів забезпечення позову по адміністративній справі №420/3830/20 повернуто заявникові без розгляду.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року, у задоволенні заяви Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про вжиття заходів забезпечення позову по адміністративній справі №420/3830/20, за позовною заявою Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови, шляхом заборони Південному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Одеса) вчиняти півні дії, а саме: здійснювати стягнення на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 16692,00 гривень від 27.03.2020 року, ВП№61661825 відмовлено.

У встановлений судом строк (до 01 червня 2020 року) відповідачем Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) відзиву на позовну заяву до суду не подано.

У відповідності до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Проте, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин, може бути кваліфіковано судом, як визнання позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

02 червня 2020 року, на офіційну електронну адресу Одеського окружного адміністративного суду від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов відзив (вх.№ЕП/8127/20 від 02.06.2020р.) на позовну заяву, разом з копіями матеріалів виконавчого провадження №61661825 від 27.03.2020 року та №60238286 від 07.10.2019 року (т.ІІ, а.с.1-39).

Відзив обґрунтований наступним. На виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа №420/6219/18 від 03.04.2019 року, виданого Одеським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради видати ветерану праці ОСОБА_1 нагрудний знак «Ветеран праці».

Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) наголошувалося, що зі змісту статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що винесення постанови про стягнення виконавчого збору з боржника під час відкриття виконавчого провадження є не правом, а обов`язком державного виконавця. При цьому, факт виконання зобов`язання по виконавчому листу до винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження не впливає на обов`язок державного виконавця зазначити про стягнення з боржника виконавчого збору.

Слід зазначити, що вищевказаний відзив підписаний І.В. Янковською, яка відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є підписантом Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) що діє виключно в судах України без окремого доручення керівника з правом посвідчення копій документів щодо повноважень; без права: відмови, зміни, відкликання, визнання позову, відмови від апеляційних, касаційних скарг, укладення мирової угоди.

У відповіді на відзив (вх.№21391/20 від 04.06.2020р.) Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради наголошував, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.01.2019 року по справі №420/6219/18 було виконано добровільно та у повному обсязі. Жодних примусових дій державним виконавцем до департаменту не застосовувалось (т.ІІ, а.с.40-47).

Від третьої особи по справі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 жодних пояснень, клопотань по справі - не надходило.

Станом на 05 червня 2020 року, інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №420/6219/18 від 25 січня 2019 року (суддя Танцюра К.О.), визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, яка полягає у невидачі ветерану праці ОСОБА_1 нагрудного знаку «Ветерана праці» та зобов`язано Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради видати ветерану праці ОСОБА_1 нагрудний знак «Ветеран праці».

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2019 року, апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 січня 2019 року - без змін.

03 квітня 2019 року, Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №420/6219/18 (т.ІІ, а.с.9-10).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року (суддя Танцюра К.О.), у задоволенні заяви Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про відстрочення виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №420/6219/18 від 25 січня 2019 року відмовлено.

03 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 , звернувся з заявою до начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо примусового виконання судового рішення (т.ІІ, а.с.8).

07 жовтня 2019 року, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щегловою Є.В., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60238286 (т.ІІ, а.с.11-13), постанову про стягнення виконавчого збору (т.ІІ, а.с.15-16) та постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (т.ІІ, а.с.17-18).

За вищевказаною постановою боржникові необхідно було виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Постанова про відкриття виконавчого провадження №60238286 від 07 жовтня 2019 року, була отримана Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради 18 жовтня 2019 року (т.І, а.с.153).

25 жовтня 2019 року, листом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради повідомлено державного виконавця, що для належного та своєчасного виконання рішення суду та постанови про відкриття виконавчого провадження, укладено договір з ФОП ОСОБА_2 на придбання нагрудного знаку «Ветеран праці» (т.ІІ, а.с.19-20, 23-25).

07 листопада 2019 року, Управлінням соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради видано ОСОБА_1 , нагрудний знак «Ветеран праці» (т.ІІ, а.с.26-29).

11 грудня 2019 року, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щегловою Є.В., прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №60238286 на підставі п.9 частини першої статті 39 та статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (т.ІІ, а.с.30).

27 березня 2020 року, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щегловою Є.В., прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №61661825 про стягнення виконавчого збору у сумі 16692,00 гривень (т.ІІ, а.с.34-35).

Вважаючи постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору протиправною, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року (далі Закон №1404-VIII) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року, визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Згідно статті 27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

У розмінні Закону №1404-VIII постанова про стягнення виконавчого збору є різновидом виконавчого документу, примусове виконання якого здійснюється з певними особливостями, обумовленими правовою природою виконавчого збору як плати за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Виконавчий збір не стягується, зокрема, у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, виконавче провадження №60238286 від 07 жовтня 2019 року, закінчене на підставі п.9 ч.1 статті 39 Закону №1404-VIII у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (т.ІІ, а.с.30).

Відповідно до статті 40 Закону №1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Вищевказані норми закону кореспондуються з Розділом ІІІ «Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження» Інструкції з організації примусового виконання рішень №512/5 від 02.04.2012 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за №489/20802 (далі Інструкція №512/5).

Згідно інструкції №512/2, У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору №61661825, щодо виконання постанови №60238286 від 07.10.2019 року, винесена 27.03.2020 року,

Проте, виконавче провадження №60238286 закінчене 11.12.2019 року.

Таким чином, державним виконавцем, у порушення статті 40 Закону №1404-VIII та Розділу ІІІ «Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження» Інструкції з організації примусового виконання рішень №512/5 від 02.04.2012 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за №489/20802, у встановлений законодавством строк (не пізніше наступного робочого дня з закінчення виконавчого провадження), не зареєстровано постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору та не відкрито відповідне виконавче провадження.

У сукупності викладених обставин, суд дійшов висновку, що у державного виконавця були відсутні підстави для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору після спливу трьох місяців з дня закінчення виконавчого провадження. Таким чином, виносячи постанову про відкриття виконавчого провадження №61661825 від 27.03.2020 року, державний виконавець діяв не у спосіб, що визначений Конституцією та законами України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду по справі №802/848/18-а від 01 квітня 2020 року.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що державний виконавець не проводив виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішення суду по адміністративній справі №420/6219/18 від 25 січня 2019 року.

25 жовтня 2019 року, Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради уклав договір з ФОП ОСОБА_2 , на придбання нагрудного знаку «Ветеран праці» (т.ІІ, 23-25) та 07 листопада 2019 року, Управлінням соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради видано ОСОБА_1 , нагрудний знак «Ветеран праці» (т.ІІ, а.с.26-29).

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 № 14 роз`яснено, що відповідно до статей 45, 46 Закону № 606-XIV витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

Також, суд звертає увагу на те, що за своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 року у справі №540/3203/18 (провадження № 11-445апп19), яка в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України, має бути врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 КАС України).

Частинами першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що під час подання позовної заяви Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 гривень, згідно платіжного доручення №173 від 05.05.2020 року, який підлягає відшкодуванню.

Керуючись статтями 2, 6-10, 77, 90, 139, 205, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Департамента праці та соціальної політики Одеської міської ради (65017, м.Одеса, вул.Косовська 2Д, ) до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (65007, м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького 34, ), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП№61661825 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору від 27.03.2020 року задовольнити.

Постанову Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП№61661825 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору від 27.03.2020 року визнати протиправною та скасувати.

Стягнути з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) () на користь Департамента праці та соціальної політики Одеської міської ради () понесені судові витрати у розмірі 2102,00 (дві тисячі сто два) гривень.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.272 КАС України.

Рішення може бути оскаржене згідно статті 287 КАС України до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Балан Я.В.

.