Справа № 1.380.2019.005667
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.005667
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Мричко Н.І.,

за участі секретаря судового засідання Кулик С.В.,

представників позивача Шумелди Р.Р., Могінської Т.А., Шейхета Мейлаха,

представника відповідача Сапіги А.В.,

представника третьої особи Стиранки М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом Представництва Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , приватного підприємства "Капіталпромбуд" про скасування реєстрації декларації, визнання неправомірними дій, -

встановив:

Представництво Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу (далі - позивач) звернулось до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові (далі - Інспекція ДАБК у м. Львові, відповідач), в якому просило суд:

- скасувати реєстрацію декларації про початок будівельних робіт щодо будівництва офісного будинку з кафе баром на АДРЕСА_1 у м. Львові № ЛВ 13 та реєстрацію змін даних у декларації про початок будівельних робіт № ЛВ 2, здійснені Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові;

- визнати неправомірними дії Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові щодо повноти проведеної перевірки та складення акту про відсутність порушень вимог законодавства від 01.10.2019.

Ухвалою від 04.11.2019 відмовлено у задоволенні заяви Представництва Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу про забезпечення позову.

Ухвалою від 04.11.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Одночасно судом до участі у справі залучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , приватне підприємство "Капіталпромбуд" (далі - ОСОБА_1 , ПП "Капіталпромбуд").

26.11.2019 на адресу суду від представника третьої особи ОСОБА_1 - Стиранки М. Б . надійшли пояснення третьої особи щодо позову (арк. справи 88-97), в яких просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

02.12.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (арк. справи 121-124), в якому просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

17.12.2019 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив (арк. справи 165-169).

28.01.2020 від представника позивача надійшли додаткові пояснення (вх. № 4511).

28.01.2020 у підготовчому засіданні представник відповідача подала додаткові пояснення.

Згідно з ухвалою від 28.01.2020 відмовлено у задоволенні клопотання представників позивача про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні повивача: Кабінет Міністрів України, Міністерство культури України.

Ухвалою від 28.01.2020 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що замовник вніс неправдиві дані до декларації щодо режиму забудови території та класу наслідків запланованого будівництва. На сайті Львівської міської ради та його структурних підрозділів відсутні дані про видачу ОСОБА_1 містобудівних умов та обмежень. Перед плануванням об`єкта та отриманням дозвільних документів, дослідження території не проведено, заходів охорони об`єктів культурної спадщини не застосовано. Інспекція ДАБК у м. Львові при реєстрації декларації та змін до неї зобов`язана була врахувати ухвалу Львівської місткої ради, якою затверджено генеральний план міста Львова, положення генерального плану та встановлені ним обмеження, рішення виконавчого комітету Львівської міської ради про затвердження меж історичного ареалу міста та обмеження, що виникли з його прийняттям. Дії Інспекції ДАБК у м. Львові щодо проведення перевірки є незаконними, а висновки про відсутність порушень вимог законодавства неправомірними, оскільки інспекція повинна була виправити допущені при реєстрації декларації та змін до неї помилки, натомість дозволила проведення будівництва в охоронній зоні об`єкта ЮНЕСКО, на території об`єкта культурної спадщини, в межах історичного ареалу, без дозволу та погоджень Міністерства культури України, без погоджень ІКОМОС та повідомлення ЮНЕСКО, без попереднього проведення детальних досліджень території. Позивач також вказав, що на спірних земельних ділянках колись розташовувалась синагога « Хасидим Шуль », а тому такі рішення та дії відповідача безпосередньо зачіпають його права та законні інтереси.

26.11.2019 представник ОСОБА_1 подав пояснення щодо позову, в яких вказав, що наказ Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради від 16.05.2016 № 114, яким ОСОБА_1 видано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 , розміщений у Геопорталі відкритих даних Львівської міської ради. Синагога « Хасидим Шуль » не внесена ні до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, ні до Переліку об`єктів культурної спадщини, а тому відсутні підстави стверджувати про існування на час виникнення спірних відносин такої пам`ятки культурної спадщини чи щойно виявленого об`єкта культурної спадщини як синагога « Хасидим Шуль » по АДРЕСА_1 .

Крім цього, матеріали справи не містять доказів того, що синагога « Хасидим Шуль » чи будинок АДРЕСА_1 є пам`яткою культурної спадщини національного чи місцевого значення, навколо якої встановлено охоронну зону, межі та режими використання якої визначені відповідною науково-проектною документацією і затверджені відповідним органом культурної спадщини. Межі історичного ареалу м. Львова та зони регулювання забудови міста, які затверджені рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.12.2005 № 1311, орган місцевого самоврядування до Міністерства культури України не подавав, відтак, такі не можна вважати визначеними належним чином.

Також представник ОСОБА_1 зазначив, що у цій справі немає передбачених законом підстав, коли громадська організація може звернутися до суду за захистом інтересів члена цієї організації. Те, що позивач не є учасником правовідносин, які виникли з реєстрації декларації про початок будівельних робіт та змін до неї, а також проведення перевірки свідчить про відсутність порушення прав чи охоронюваних законом інтересів громадської організації, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

02.12.2019 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що доводи позивача щодо віднесення вказаного об`єкта будівництва до класу наслідків СС3 (категорія V) є безпідставними, оскільки об`єкт нерухомого майна набуває статусу пам`ятки тільки із занесенням його до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, однак будинок АДРЕСА_1 до такого не занесений. Наказ Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради від 16.05.2016 № 114, яким ОСОБА_1 видано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 розміщений у Геопорталі відкритих даних Львівської міської ради.

Відповідач зазначив, що позивач не надав жодних доказів того, що будинок АДРЕСА_1 є об`єктом чи складовою об`єкта культурної спадщини національного значення, на виконання будівельних робіт щодо якого необхідний дозвіл центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини. Межі історичного ареалу м. Львова та зони регулювання забудови міста, які затверджені рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №1311 від 09.12.2005, орган місцевого самоврядування до Міністерства культури України не подавав, а відтак, такі не можна вважати визначеними належним чином.

17.12.2019 представник позивача подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що будівництво заплановано на земельних ділянках, які розташовані в межах буферної зони об`єкта, що перебуває під охороною ЮНЕСКО, в межах охоронної зони Державного історико-архітектурного заповідника. Вважає, що моментом, з якого об`єкт культурної спадщини підлягає охороні, норми національного законодавства та умови міжнародних договорів визначають встановлення будь-якої згадки про об`єкт, а способом охорони на первинній стадії - його виявлення. Рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №1311 від 09.12.2005 «Про затвердження меж історичного ареалу м. Львова та зон регулювання забудови м. Львова» є обов`язковим до виконання та застосування при встановленні режиму забудови територій.

У поясненнях від 28.01.2020 представник позивача вказав, що окрім розташування земельної ділянки в охоронній зоні об`єкта ЮНЕСКО та в межах історичного ареалу, на ній є також об`єкт культурної спадщини, що підлягає дослідженню. Таким чином, єдиний документ, який дає право на виконання будівельних робіт є дозвіл на виконання будівельних робіт, який видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали. Просили суд задовольнити позов повністю.

У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечив. Просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 проти позовних вимог заперечив. Просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

У судове засідання ПП "Капіталпромбуд" явку уповноваженого представника не забезпечило, належним чином повідомлене про дату, час та місце розгляду справи. Заяв про розгляд справи без участі представника до суду не надходило.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Наказом Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради від 16.05.2016 № 114 ОСОБА_1 видано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 .

28.09.2016 Інспекція ДАБК у м. Львові зареєструвала декларацію про початок будівельних робіт № ЛВ13 на будівництво офісного будинку з кафе-баром на АДРЕСА_1 (далі - реєстрація декларації).

11.06.2019 Інспекція ДАБК у м. Львові зареєструвала повідомлення про зміну даних у декларації про початок будівельних робіт № ЛВ 2 (далі - реєстрація змін до декларації).

20.06.2019 Інспекція ДАБК у м. Львові склала акт № 309 за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. Інспекція ДАБК у м. Львові перевірила дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті «Будівництво офісного будинку з кафе-баром на АДРЕСА_1 зі знесенням існуючої на ділянці споруди». За результатами проведення заходу державного нагляду (контролю) порушень вимог законодавства не встановлено.

Позивач звернувся до Інспекції ДАБК у м. Львові із заявою від 12.09.2019 № 419-19, в якій просив надати копії декларації про початок виконання будівельних робіт по АДРЕСА_1 .

Позивач звернувся до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області із заявою від 12.09.2019 № 410-19, в якій просив надати копії документів, які дають право виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1.

Листом від 20.09.2019 № 1013/3-303-19 Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області надав позивачу інформацію відповідно до даних Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - Єдиний реєстр). Повідомив, що з приводу надання інформації і документів та проведення перевірок необхідно звернутися до Інспекції ДАБК у м. Львові.

Листом від 30.09.2019 № 0006-3306 Інспекція ДАБК у м. Львові повідомила наявність у Єдиному реєстрі декларації про початок будівельних робіт № ЛВ13. Вказала, що підстав для видачі копії вказаної декларації немає.

01.10.2019 Інспекція ДАБК у м. Львові склала акт № 499 за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. Інспекція ДАБК у м. Львові перевірила дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті «Будівництво офісного будинку з кафе-баром на АДРЕСА_1 зі знесенням існуючої на ділянці споруди» (далі - акт від 01.10.2019). За результатами проведення заходу державного нагляду (контролю) порушень вимог законодавства не встановлено.

Вважаючи протиправними реєстрацію декларації та реєстрацію змін до декларації, а також неправомірними дії Інспекції ДАБК у м. Львові щодо повноти проведеної перевірки та складення акту 01.10.2019, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

У частині першій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому вказаним Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Таким чином адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що завданням адміністративного судочинства є захист порушених прав, свобод та інтересів осіб.

Однак, порушення вимог Закону діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

Тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позову.

Суд при розгляді справи враховує правові висновки Вищого адміністративного суду України, викладені в ухвалі від 16.08.2016 у справі № 826/2706/15.

Таким чином, у першу чергу при розгляді цієї справи необхідно встановити наявність порушення відповідачем своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю прав чи законних інтересів позивача, тобто, наявність в останнього права на позов у матеріальному розумінні.

Суд встановив, що Представництво Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу (ідентифікаційний код юридичної особи 21720365) зареєстроване як громадська організація 08.06.2000, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 206412.

Відповідно до частини третьої статті 1 Закону України «Про громадські об`єднання» громадська організація - це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 28.11.2013 № 12-рп/2013 громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.

Представництво Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу діє на основі статуту організації, прийнятого зборами, що відбулися 04.10.2018 (далі - Статут).

У пункті «А» статті ІІ Статуту зазначено, що метою створення Об`єднання комітетів для євреїв колишнього Радянського Союзу є: поширення освіти громадськості в питаннях положення з дискримінацією та упередженим ставленням до осіб єврейської національності та порушення прав людини та релігійних свобод в колишньому Радянському Союзі та в інших місцях через їх національну приналежність, вірування або бажання емігрувати; при необхідності домагатися через суди досягнення цілей корпорації; координація діяльності інших доброчинних організацій, чия діяльність співпадає з цілями діяльності корпорації або подібна до її діяльності.

З наведеного вбачається, що Представництво Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу може захищати в суді особисті немайнові та майнові права осіб єврейської національності.

Позивач пов`язує порушення рішеннями та діями відповідача своїх прав та законних інтересів із тим, що на АДРЕСА_1 колись знаходилось приміщення синагоги (парцеля з конскрипцій ним номером 29.5). Синагога була першим хасидським молитовним будинком у Львові.

Тобто, позивач звернувся до суду з метою захисту прав осіб єврейської національності на охорону культурної спадщини.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що реєстрація декларації та реєстрація змін до декларації, а також дії Інспекції ДАБК у м. Львові щодо повноти проведеної перевірки та складення акту від 01.10.2019 можуть вплинути на права та охоронювані законом інтереси позивача лише, якщо на АДРЕСА_1 Львові знаходиться об`єкт культурної спадщини синагога «Хасидим Шуль », оскільки в такому разі існує прямий зв`язок між оскарженими реєстрацією декларації, реєстрацією змін до декларації, діями Інспекції ДАБК у м.Львові та порушеними правами та охоронюваними законом інтересами позивача.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що для встановлення порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача необхідним є визначення правового статусу синагоги « Хасидим Шуль » на АДРЕСА_1 .

Суд зазначає, що правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулює Закон України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 №1805-III (далі - Закон України № 1805-III).

Відповідно до понятійного апарату Закону України № 1805-III об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону України № 1805-III одним із видів об`єктів культурної спадщини є історичні - будинки, споруди, їх комплекси (ансамблі), окремі поховання та некрополі, місця масових поховань померлих та померлих (загиблих) військовослужбовців (у тому числі іноземців), які загинули у війнах, внаслідок депортації та політичних репресій на території України, місця бойових дій, місця загибелі бойових кораблів, морських та річкових суден, у тому числі із залишками бойової техніки, озброєння, амуніції тощо, визначні місця, пов`язані з важливими історичними подіями, з життям та діяльністю відомих осіб, культурою та побутом народів.

У частині першій статті 13 Закону України № 1805-III встановлено, що об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (далі - Реєстр) за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки. Порядок визначення категорій пам`яток встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону України № 1805-III занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру та внесення змін до нього (вилучення з Реєстру, зміна категорії пам`ятки) провадяться відповідно до категорії пам`ятки: а) пам`ятки національного значення - постановою Кабінету Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини протягом одного року з дня одержання подання; б) пам`ятки місцевого значення - рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини за поданням відповідних органів охорони культурної спадщини або за поданням Українського товариства охорони пам`яток історії та культури, інших громадських організацій, до статутних завдань яких належать питання охорони культурної спадщини, протягом одного місяця з дня одержання подання.

Водночас, у частині другій вказаної статті встановлено, що об`єкт культурної спадщини до вирішення питання про його реєстрацію як пам`ятки вноситься до Переліку об`єктів культурної спадщини і набуває правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини, про що відповідний орган охорони культурної спадщини в письмовій формі повідомляє власника цього об`єкта або уповноважений ним орган (особу). Переліки об`єктів культурної спадщини затверджуються рішеннями відповідних органів охорони культурної спадщини. Порядок обліку об`єктів культурної спадщини визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини.

З наведених положень вбачається, що об`єкт культурної спадщини вважається таким лише після внесення його до Реєстру. Разом з тим, до вирішення питання про реєстрацію як пам`ятки об`єкта культурної спадщини такий вноситься до Переліку об`єктів культурної спадщини і набуває правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини.

Суд звертає увагу на те, що позивач не надав доказів, які б підтверджували внесення синагоги « Хасидим Шуль » по АДРЕСА_1 до Державного реєстру нерухомих пам`яток України чи до Переліку об`єктів культурної спадщини.

Крім цього, згідно з історичною довідкою, складеною на підставі документальних джерел Державного архіву Львівської області, синагога « Хасидим Шуль » по АДРЕСА_1 1941 році підірвана.

Таким чином, станом на дату розгляду справи у матеріалах справи відсутні докази того, що синагога « Хасидим Шуль » по АДРЕСА_1 є об`єктом культурної спадщини.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність зв`язку між реєстрацією декларації, реєстрацією змін до декларації, діями Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові щодо повноти проведеної перевірки та складення акту від 01.10.2019 та порушеними правами чи охоронюваними законом інтересами позивача.

Суд також зазначає, що позивач фактично оспорює дозвіл (дії), який є правовим актом індивідуальної дії. Такий правовий акт породжує права й обов`язки тільки для тих суб`єктів (чи визначеного цим актом певного кола суб`єктів), яким його адресовано.

Таким чином, відсутність у будь-кого (крім власника нерухомого майна), у тому числі і позивача, прав чи обов`язків у зв`язку із оскаржуваним рішенням (дією) не породжує для останнього права на звернення із цим позовом у порядку адміністративного судочинства.

Суд при розгляді справи враховує висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 22.08.2018 у справі № 815/1568/16.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про відсутність у позивача права на позов у матеріальному розумінні, оскільки він не довів порушення його прав чи охоронюваних законом інтересів рішеннями чи діями відповідача.

Суд не надає оцінки аргументам позивача про те, що земельна ділянка на вул . Сянській, 4 у м. Львові розміщена у межах історичного ареалу міста Львова та в охоронній зоні об`єкта ЮНЕСКО, а отже реєстрація декларації без відповідних дозволів та погоджень є протиправною, оскільки це, з урахуванням Статуту позивача, не порушує його прав чи охоронюваних законом інтересів.

З цих же підстав суд не надає оцінки іншим аргументам позивача про протиправність реєстрації декларації, а також реєстрації змін до декларації та дій Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові щодо повноти проведеної перевірки та складення акту від 01.10.2019.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову Представництва Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Рядянського Союзу до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Капіталпромбуд» про скасування реєстрації декларації про початок будівельних робіт щодо будівництва офісного будинку з кафе баром на АДРЕСА_1 від 28.09.2016 № ЛВ 13 та реєстрацію змін даних у декларації про початок будівельних робіт № ЛВ 2, здійснені Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові; визнання неправомірними дій Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові щодо повноти проведеної перевірки та складення акту про відсутність порушень вимог законодавства від 01.10.2019, - відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне рішення суду складене 09.06.2020.

Суддя Мричко Н.І.