Справа № 380/2403/20
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №380/2403/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сасевича О.М.,

за участю секретаря судового засідання Шиц А.А.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про відшкодування курсантом витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі,-

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (61023, м.Львів, вул.Сумська, 77/79) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), із вимогою стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба суму витрат у розмірі 220515,14 грн., пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 під час навчання.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказано, що за відповідачем рахується заборгованість по сплаті витрат, пов`язаних з його утриманням у Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба в сумі 220515,14 грн.

Ухвалою судді від 25.03.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.

Вказаною ухвалою судді встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами.

Копію вказаної ухвали судді надіслано на адресу відповідача. При цьому, відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Позивач у судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечив. 26.05.2020 року засобами електронного зв`язку від позивача надійшла до суду заява про розгляд справи у відсутності представника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба. В заяві позивач також вказав, що позовні вимоги підтримує та просить суд позов задоволити.

Відповідач у судове засідання 01.06.2020 року не прибув, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

06.05.2020 року засобами електронного зв`язку ОСОБА_1 надіслав до суду заяву, в якій просив надати йому час для ознайомлення з матеріалами справи та підготувати письмові пояснення і заперечення, а також відкласти розгляд справи, у зв`язку із введенням на території України карантинних заходів. За заявою відповідача розгляд справи було відкладено.

При цьому, суд зауважує, що відповідач у судові засідання, що відбулись 23.04.2020 року, 07.05.2020 року, 18.05.2020 року жодного разу не прибув, хоча своєчасно та у встановленому законом порядку повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. З метою належного повідомлення відповідача, окрім надіслання на адресу його місця проживання судових повісток, судом були розміщені на офіційному сайті Львівського окружного адміністративного суду повідомлення про виклик ОСОБА_1 у судове засідання у справі №380/2403/20 на 07.05.2020 року та на 01.06.2020 року.

Окрім того, суд зазначає, що загалом поверхневі та загальні покликання на умови карантину зі сторони відповідача не можуть вважатися достатньою підставою для відкладення розгляду справи у подальшому. Також рекомендація Ради суддів України (лист №9рс-186/20 від 16.03.2020 року) не вказує на припинення судами розгляду справ, а лише встановлює особливий режим судів України, який включає в себе, зокрема, розгляд справ в режимі відеоконференції, по можливості здійснення розгляду справи без участі сторін, в порядку письмового провадження, рекомендацію учасникам судових засідань подавати до суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності за наявними у справі матеріалами.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд, вважаючи, що вжив усіх належних та достатніх заходів для повідомлення відповідача про наявність спору й про дату, час та місце проведення судового засідання, ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 .

Водночас, будь-яких нових доказів або обставин у справі останнім не надано до суду, клопотань про їх витребування/долучення тощо не заявлено. Більше того, ОСОБА_1 правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався.

Дослідивши доводи позову та заперечення проти нього, зібрані у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд дійшов таких висновків.

ОСОБА_1 проходив навчання та військову службу у Харківському національному університеті повітряних сил ім.Івана Кожедуба з 25.08.2018 року по 19.02.2020 року на посаді курсанта.

25.08.2018 року між відповідачем та Міністерством оборони України в особі начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба було укладено контракт про проходження військової служби (навчання).

Згідно із копією витягу з наказу начальника Харківського національного університету повітряних сил ім.Івана Кожедуба від 18.02.2020 року №39 солдата ОСОБА_1 , курсанта 225 навчальної групи 2-го курсу (набору 2018 року) інженерно-авіаційного факультету університету (колишній військовослужбовець військової служби за контрактом), відповідно до підпункту 3.2 Інструкції, затвердженої наказом Міністра оборони України від 24 грудня 1997 року №490, відраховано від подальшого навчання, у зв`язку з розірванням контракту, через відмову від проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу та відповідно до пункту 36 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», припинено чинність дії контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу достроково, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, з 19.02.2020 року. Також, в наказі зазначено утримати суму у розмірі 220515,14 грн. за період навчання в університеті, відповідно Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року №964 та п.10 ст.25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Позивачем складено загальний розрахунок №130 від 14.02.2020 року коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 , з яким відповідач був ознайомлений під особистий підпис. Згідно вказаного розрахунку фактичні витрати, пов`язані з утриманням становлять 220515,14 грн., з них: по грошовому забезпеченню у сумі 196167,16 грн., по продовольчому забезпеченню 18865,20 грн., по речовому забезпеченню 00,00 грн., по медичному забезпеченню 602,09 грн., по перевезенню до місця щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку 239,97 грн., по оплаті комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв 4640,72 грн.

Окрім цього, з наявних матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 підписано зобов`язання добровільно відшкодувати витрати на його утримання в університеті не пізніше п`ятнадцяти днів з дати видання наказу про відрахування.

У зв`язку із недотриманням вказаного зобов`язання, позивач звернувся до суду з означеним позовом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби вважається: день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.

Згідно із ч.10 ст.25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів «д», «е», «є», «з», «и» пункту 1 та підпунктів «д», «е», «є», «ж», «з» пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Пунктами 3 та 4 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року №964, визначено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної відпустки та у зворотному напрямку оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

Згідно п.6 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю: курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби, - за весь період навчання.

На виконання вказаного пункту 3 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року №964 виданий спільний наказ Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 року №419/831/240/605/537/219/534, яким затверджений «Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах», яким врегульовано механізм відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, у тому числі у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання).

Згідно змісту п.1 контракту від 25.08.2018 року про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, укладеного між Міністерством оборони України, в особі начальника Харківського національного університету Повітряних Сил та відповідачем, останній взяв на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.

Суд зауважує, що позивачем складено загальний розрахунок №130 від 14.02.2020 року коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 , з яким відповідач був ознайомлений під особистий підпис та додатково вказав, що зобов`язується сплачувати кошти частинами.

При цьому, суд зазначає, що відповідач є обізнаним про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, оскільки дані зобов`язання визначені у підписаному відповідачем з позивачем контракті про навчання. Проте, доказів сплати вказаної суми витрат, станом на день звернення позивача із даним позовом та на день розгляду справи, відповідачем до суду не надано.

Таким чином, сума заборгованості відповідачем не сплачена та складає 220515,14 грн.

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та зважаючи на те, що вимогою заявленого позову є стягнення боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення заборгованості в судовому порядку: встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка підстав та черговості погашення боргу, встановлених чинним законодавством України, тощо.

При цьому, питання правомірності визначення суми заборгованості не охоплюється предметом даного позову, оскільки розрахунки фактичних видатків державного бюджету, які підлягають відшкодуванню відповідачем, згідно з яким відповідні зобов`язання визначено, не є предметом позову у справі, а отже, суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.

Наведене є однією із гарантій дотримання принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права.

Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 31.08.2018 року у справі №821/381/17 та від 22.08.2018 року у справі №820/1878/16.

Згідно з ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба суми у розмірі 220515,14 грн. на відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання.

Щодо вимоги стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба витрати на сплату судового збору в розмірі 3307,73 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч.2 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

З огляду на те, що в даному випадку Харківський національний університет Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба виступав в якості суб`єкта владних повноважень, судові витрати зі сплати судового збору з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про відшкодування курсантом витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (61023, м.Харків, вул.Сумська, 77/79; ) витрати, пов`язані з утриманням ОСОБА_1 у Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба у розмірі 220515 (двісті двадцять тисяч п`ятсот п`ятнадцять) грн. 14 коп.

Судові витрати стягненню із сторін не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України, з урахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пп.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Сасевич О.М.

Повний текст рішення складено та підписано 05.06.2020 року.