Справа № 826/16777/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

04 червня 2020 року справа №826/16777/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомАкціонерного товариства «Шахтоуправління «Обухівська» (далі по тексту - позивач, АТ «Шахтоуправління «Обухівська»)
доМіністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі по тексту - відповідач, Мінекономрозвитку)
провизнання незаконним та нечинним наказу від 01 вересня 2016 року №1432 в частині застосування до позивача санкції у вигляді індивідуального режиму оподаткування
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки вважає, що оскаржуваний наказ не містить фактів вчинення позивачем можливих порушень законодавства України, які могли б стати причиною запровадження вказаних санкцій; у зв`язку із тим, що Мінекономрозвитку не вказало, які саме порушення допущено АТ «Шахтоуправління «Обухівська», у останнього відсутня можливість їх усунути.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 листопада 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі, яка буде розглядатись головуючим суддею Абловим Є.В., закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2016 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням в адміністративній справі №826/8142/16 за позовом АТ «Шахтоуправління «Обухівська» до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 14 квітня 2016 року №694 в частині застосування до АТ «Шахтоуправління «Обухівська» (Акционерное общество «Шахтоуправление «Обуховская») санкції у вигляді тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності.

На підставі розпорядження від 19 листопада 2019 року №1323, у зв`язку з тимчасовим відстороненням від здійснення правосуддя судді, в провадженні якого перебувала адміністративна справа, відповідно до підпункту 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду адміністративну справу передано на розгляд судді Кузьменку В.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 квітня 2020 року за клопотання позивача поновлено провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив про незгоду із заявленими позовними вимогами, оскільки Мінекономрозвитку в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством застосовано до позивача наказом від 14 квітня 2016 року №694 «Про застосування спеціальної санкції тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності на території України - до іноземних суб`єктів господарської діяльності» спеціальну санкцію - тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності; оскільки після тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності або іноземні суб`єкти господарської діяльності переводяться центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики на індивідуальний режим ліцензування, що і було здійснено відповідачем оскаржуваним наказом від 01 вересня 2016 року №1432 у відношенні до АТ «Шахтоуправління «Обухівська».

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Матеріали справи підтверджують, що наказом Мінекономрозвитку від 01 вересня 2016 року №1432 «Про переведення іноземних суб`єктів господарської діяльності на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності» відповідно до частини шостої статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» переведено на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності іноземних суб`єктів господарської діяльності згідно додатку, серед яких значиться АТ «Шахтоуправління «Обухівська»; зупинено дію наказів Мінекономрозвитку від 14 квітня 2016 року №694, від 28 квітня 2016 року №756.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що за порушення цього або пов`язаних з ним законів України до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб`єктів господарської діяльності можуть бути застосовані такі спеціальні санкції: накладення штрафів у випадках несвоєчасного виконання або невиконання суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності та іноземними суб`єктами господарської діяльності своїх обов`язків згідно з цим або пов`язаних з ним законів України. Розмір таких штрафів визначається відповідними положеннями законів України та/або рішеннями судових органів України; застосування до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб`єктів господарської діяльності індивідуального режиму ліцензування у випадках порушення такими суб`єктами цього Закону та/або пов`язаних з ним законів України, що встановлюють певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій; тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності у випадках порушення цього Закону або пов`язаних з ним законів України, проведення дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки.

Частини друга, третя, п`ята статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» встановлюють, що санкції, зазначені у цій статті, застосовуються центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики за поданням органів доходів і зборів та контрольно-ревізійної служб, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національного банку України або за рішенням суду.

Санкції, зазначені у цій статті, можуть бути застосовані до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб`єктів господарської діяльності протягом трьох років з дня виявлення порушення законодавства.

Подання щодо застосування санкцій повинно містити такі дані: найменування та реквізити суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності (для іноземних суб`єктів господарювання - мовою країни їхнього місцезнаходження), відомості про зміст порушення з посиланням на конкретні положення законодавства України, вид спеціальної санкції, яку пропонується застосувати, найменування та реквізити контрагента, при виконанні контракту з яким порушено законодавство, іншу доцільну інформацію.

Індивідуальний режим ліцензування діє до моменту усунення порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання цього Закону та/або пов`язаних з ним законів України та скасовується центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики.

Частиною шостою статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» визначено, що тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності діє до моменту усунення порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання цього Закону та/або пов`язаних з ним законів України, але не більше трьох місяців з дати винесення відповідного рішення центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики. Після тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності або іноземні суб`єкти господарської діяльності переводяться центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики на індивідуальний режим ліцензування.

Таким чином, що переведенню центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики на індивідуальний режим ліцензування передує застосування до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб`єктів господарської діяльності такої спеціальної санкції як тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з пунктом 1 Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №459, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (Мінекономрозвитку) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Суд встановив, що підставою для застосування до АТ «Шахтоуправління «Обухівська» спеціальної санкції - індивідуальний режим ліцензування, стало попереднє застосування до позивача спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності відповідно до наказу Мінекономрозвитку від 14 квітня 2016 року №694 «Про застосування спеціальної санкції тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності на території України - до іноземних суб`єктів господарської діяльності».

Як свідчать наявні у справі докази, наказ Мінекономрозвитку від 14 квітня 2016 року №694 «Про застосування спеціальної санкції тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності на території України - до іноземних суб`єктів господарської діяльності» в частині його застосування до позивача був предметом розгляду в адміністративній справі №826/8142/16.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2018 року у справі №826/8142/16, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2019 року та постановою Верховного Суду від 11 жовтня 2019 року, адміністративний позов АТ «Шахтоуправління «Обухівська» задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано наказ Мінекономрозвитку від 14 квітня 2016 року №694 в частині застосування до АТ «Шахтоуправління «Обухівська» санкції у вигляді тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності з моменту прийняття.

У свою чергу, відповідно до частини четвертої статі 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, у рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2018 року у справі №826/8142/16 встановлено, що «подання Служби безпеки України є належною підставою для застосування Мінекономрозвитку спеціальної санкції у вигляді тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності суб`єкта господарювання є обґрунтованими. Водночас, як слідує зі змісту норми частини першої статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» у відповідній редакції, передумовою для застосування до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб`єктів господарської діяльності спеціальної санкції є саме порушення ними цього Закону або пов`язаних з ним законів України. Відтак, з`ясування судами тієї обставини, чи мало місце порушення позивачем норм статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» є визначальним для правильного вирішення спору про оскарження наказу».

Верховним Судом у постанові від 11 жовтня 2019 року у справі №826/8142/16 зазначено наступне: «Як вбачається з дослідженого судами попередніх інстанцій подання Служби безпеки України від 05.04.2016 №8/1/2-6062, у ньому йшлося про те, що за отриманими даними протягом 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергомаш-Донбас» (далі - ТОВ «Енергомаш-Донбас») систематично здійснювало експортні операції з тимчасово непідконтрольної українській владі території Донецької області поза митним контролем на адресу компанії-нерезидента позивача. Встановлено, що ТОВ «Енергомаш-Донбас» відповідно до вимог наказу Міністерства юстиції України від 05.11.2014 №1849/5 не було перереєстровано на підконтрольній Україні території. Відповідно до приписів наказу Державної фіскальної служби України від 22.12.2014 №385, рух через митні пости тимчасово непідконтрольних українській владі територій Донецької та Луганської областей припинено з 01.01.2015. Наведені обставини, як йдеться у поданні, свідчать про проведення дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки з боку АТ «Шахтоуправління «Обухівська». Разом з тим, судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 30.03.2015 і відомостями з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 22.05.2015 №05-18/448, місцезнаходження ТОВ «Енергомаш-Донбас» зареєстроване за адресою: Донецька область, Мар`їнський район, м. Курахове, Промислова зона, буд. 115. У свою чергу, м. Курахове не було включене до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, що затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р у відповідних редакціях. Крім того, судами попередніх інстанцій з`ясовано, що твердження відповідача щодо здійснення експортних операцій між ТОВ «Енергомаш-Донбас» і АТ «Шахтоуправління «Обухівська» протягом 2015 року, як через митний кордон України, так і поза митним контролем, не знайшли підтвердження жодними доказами. Мінекономрозвитку та Служба безпеки України не надали судам жодних доказів на користь цієї обставини і не повідомили про причини неможливості їх надання. Відтак, суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків щодо відсутності підстав стверджувати про порушення позивачем норм статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», яке покладене в основу прийняття оспорюваного Наказу.».

Таким чином, наказ Мінекономрозвитку від 14 квітня 2016 року №694 в частині застосування до АТ «Шахтоуправління «Обухівська» санкції у вигляді тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності не породжує жодних правових наслідків з моменту його прийняття, що нівелює попереднє застосування до позивача попередньої санкції у вигляді тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності та, відповідно, підстави для застосування спеціальної санкції у вигляді переведення на індивідуальний режим ліцензування.

Враховуючи викладене, наказ Мінекономрозвитку від 01 вересня 2016 року №1432 «Про переведення іноземних суб`єктів господарської діяльності на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності» є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому суд звертає увагу, що заявлене позивачем формулювання позовних вимог є невірним, оскільки відповідно до частини першої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України індивідуальний акт можна визнати протиправним та скасувати.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного наказу з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов АТ «Шахтоуправління «Обухівська» підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 1 378,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Мінекономрозвитку.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Акціонерного товариства «Шахтоуправління «Обухівська» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 01 вересня 2016 року №1432 в частині застосування до Акціонерного товариства «Шахтоуправління «Обухівська» санкції у вигляді індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності.

3. Стягнути на користь Акціонерного товариства «Шахтоуправління «Обухівська» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Акціонерне товариство «Шахтоуправління «Обухівська» (346311, Російська Федерація, м. Звєрєво, вул. Ризька, буд. 13; ідентифікаційний код );

Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (01008, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, буд. 12/2; ідентифікаційний код 37508596).

Суддя В.А. Кузьменко