Справа № 761/2290/20
Суддя: Рибак М. А.
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 761/2290/20
Провадження № 2-а/761/133/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Рибака М.А.

за участі секретаря Савенко О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора батальйону патрульної поліції в с.Чайки УПП в Київській області №1 роти № 2 лейтенанта поліції Бруєва Дмитра Андрійовича, третя особа: Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом до інспектора батальйону патрульної поліції в с.Чайки УПП в Київській області №1 роти № 2 лейтенанта поліції Бруєва Дмитра Андрійовича, третя особа: Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції.

Свої вимоги мотивує тим, що постановою Серії ЕАК № 1985563 від 17.01.2020 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України. Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, винесена з порушенням закону та підлягає скасуванню.

Зазначає, що винесення постанови було абсолютно безпідставним з боку працівників Управління патрульної поліції в м. Києві, оскільки не було встановлено доказів обставин, що заявник вчинив інкриміноване йому адміністративне правопорушення, оскільки не можна притягувати особу до адміністративної відповідальності лише на підставі припущень. Також вказує, що інспектором не було надано жодних доказів, що вказують на вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення. Враховуючи вказані обставини просив суд визнати протиправною та скасувати постанову Серії ЕАК № 1985563 від 17.01.2020 року у справі про адміністративне правопорушення, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 27.01.2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

11 березня 2020 року від представника відповідача та третьої особи до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що сторона відповідача не визнає позов та просить у його задоволенні відмовити. Вказують, що позивач керуючи транспортним засобом здійснив рух на червоний сигнал світлофора, після зупинки поліцією не увімкнув аварійний сигнал в темну пору доби на узбіччі, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Позивач скористався своїми правами на власний розсуд і не надав жодних поліцейським письмових пояснень, письмових заяв чи клопотань. Крім того, на підтвердження порушення позивачем п. 9.9.б) ПДР, до відзиву додано DVD диск з записами бодікамерами АА 000456.

В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились. про причини неявки суд не повідомили, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином. Представник відповідача та третьої особи подав відзив на позов, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Неявка сторін, відповідно до вимог ст. 205 КАС України не є перешкодою для розгляду справи, а тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності.

Згідно із ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 17.01.2020 року інспектором Управління патрульної поліції в Київській області було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1985563 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до вказаної постанови, позивач 17.01.2020 року о 03:00 год. здійснив рух на червоний сигнал світлофора, після зупинки поліцією не увімкнув аварійний сигнал в темну пору доби на узбіччі, чим порушив п. 9.9.б ПДР.

Позивач не погоджуючись з даною постановою, звернувся до суду.

Зазначає, що поліцейським було складено завідомо незаконну постанову, на підставі якої притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за відсутності самої події адміністративного правопорушення, відсутності жодних доказів, які б могли підтвердити вину в скоєнні адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 9.9.б Правил дорожнього руху України, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено ст. 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, обов`язок доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

На підтвердження порушення позивачем п. 9.9.б ПДР, до відзиву додано DVD диск з записами бодікамерами АА 000456, разом із тим на доданому диску відсутні будь-які відеозаписи, що позбавляє суд можливості перевірити докази, якими сторона відповідача обґрунтовує свої заперечення.

Також суд звертає увагу на те, що диспозицією ч. 2 ст. 122КУпАП передбачена відповідальність не за будь-яке порушення правил користування попереджувальними сигналами, а саме за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку і лише тоді таке порушення набуває ознак протиправності і суспільної шкідливості. Даною нормою права непередбачена відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при зупинці транспортного засобу. При цьому зупинка на вимогу поліцейського не стосується початку руху чи зміни його напрямку.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що хоча позивач не дотримався вимоги п.9.9. "б" Правил дорожнього руху, він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП, таким чином в діях позивача відстуній склад правопорушення за цією нормою.

Також, варто зазначити, що відповідно до частин першої - другої ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Однак, з матеріалів справи не вбачається та не підтверджується наданими відповідачем доказами, в тому числі відеозаписом події, наявність у відповідача будь-якої з передбачених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» підстав для законної зупинки транспортного засобу позивача, оскільки підтвердження щодо того, що ОСОБА_1 здійснив рух на червоне світло світлофора в матеріалах справи відсутнє.

Таким чином, оскільки законність підстав зупинки транспортного засобу позивача є недоведеною, це вказує на протиправний характер самої постанови серії ЕАК № 1985563 від 17 січня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Крім того, у справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб`єкта владних повноважень в силу приписів статті 77 КАС України покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову.

Судом встановлено, що на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем надано відеозапис.

При цьому, в постанові про адміністративне правопорушення не вказано технічний засіб, яким здійснено відеозапис, що виключає можливість прийняття його у якості належного доказу по справі.

Таку позицію висловив і Верховний Суд у своїй постанові від 30.05.2018 року у справі № 337/3389/16-а.

Відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Беручи до уваги принцип невинуватості особи, закріплений у Конвенції та Конституції України, та обов`язок суб`єкта владних повноважень доводити правомірність прийнятих ним рішень, закріплений у КАС, суд зазначає, що відповідач жодним чином не довів правомірності оскаржуваної постанови, а тому у суду відсутні підстави вважати, що позивачем дійсно було вчинене адміністративне правопорушення внаслідок недотримання ПДР.

В судовому засіданні встановлено, що в порушення вимог ст. 77 КАС відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин вчинення позивачем правопорушення за викладених у постанові обставин, зокрема у матеріалах відсутні матеріали фото-чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення.

Об`єктивних доказів, свідчень або інших відомостей, необхідних для вирішення справи про наявність обставин вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідачем зібрано не було. Доказів їх наявності відповідачем до суду не надано.

Відтак, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не підтверджується жодним доказом, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП є безпідставним, а тому постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. ст. 2, 5 - 11, 19, 73-77, 79, 90 КАС України, ст. ст. 122, 241- 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора батальйону патрульної поліції в с.Чайки УПП в Київській області №1 роти № 2 лейтенанта поліції Бруєва Дмитра Андрійовича, третя особа: Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1985563 від 17 січня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд міста Києва. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Інспектор батальйону патрульної поліції в с.Чайки УПП в Київській області №1 роти № 2 лейтенант поліції Бруєв Дмитро Андрійович: 08130, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Чайки, вул. Лобановського, 32А.

Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції: 04128, м. Київ, вул. Туполєва, 19.

СУДДЯ М.А. РИБАК