Справа № 500/74/20
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 рокуЛьвівСправа № 500/74/20 пров. № А/857/6020/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Хобор Р.Б.

суддів: Сеника Р.П., Шевчук С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року ухвалене суддею Подлісною І.М. у місті Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі № 500/74/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії як державному службовцю,

У С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області, у якому просить суд визнати протиправним рішення відділу з питань призначення та перерахунку пенсії № 11 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 2 від 06.09.2019 року про відмову позивачці у перерахунку пенсії та зобов`язати відповідача здійснити позивачці перерахунок пенсії державного службовця відповідно до довідки виданої управління соціального захисту населення Монастириської районної державної адміністрації Тернопільської області.

Позивачка обґрунтувала свої позовні вимоги тим, що 27.08.2019 року звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» із урахуванням сум індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення зазначених у довідці управління соціального захисту населення Монастириської районної державної адміністрації Тернопільської області № 33/012-26 від 27.08.2016 року. 06.09.2019 року відповідач прийняв рішення, яким відмовив у перерахунку пенсії позивачки відповідно до Закону України «Про державну службу» посилаючись на те, що змін законодавство України, яке визначає розмір пенсійного забезпечення державних службовців, на момент звернення позивачки із заявою про перерахунок пенсії не зазнало.

Позивачка вважає відмову відповідача у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» протиправною з огляду на те, що відповідно до Закону України «Про державну службу» індексація заробітної плати та матеріальна допомоги на оздоровлення входить до складових заробітної плати державного службовця, з яких сплачувались страхові внески, однак відповідач не врахував їх при призначенні пенсії у 2011 році, а тому позивачка звернулась із заявою про перерахунок уже призначеної пенсії.

Позивачка вважає, що відповідач порушив її право на належний рівень пенсійного забезпечення, захист якого можливий шляхом скасування рішення відповідача про відмову у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням індексації заробітної плати і матеріальна допомоги на оздоровлення та зобов`язати відповідача здійснити такий перерахунок.

Позиція відповідача зводиться до того, що оскільки зміни до чинного законодавства щодо умов пенсійного забезпечення державних службовців, зокрема до Закону України № 3723-Х11 від 16.12.1993 року «Про державну службу» та постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» не вносилися, то відсутні підстави для перерахунку пенсії позивачці. Крім того, відповідач додатково зазначив, що Закон України «Про державну службу» прийнятий 10.12.2015 року не передбачає проведення перерахунку раніше призначеної пенсії.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням суду, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року та прийняти постанову про задоволення адміністративного позову.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачка зазначила, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин, внаслідок чого невірно вирішив справу та виходить з мотивів, які аналогічні тим, що наведені у позовній заяві.

У апеляційній скарзі позивачка додатково зазначила, що суд першої інстанції не врахував те, що відповідно до статті 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до виплат, які враховуються в заробітну плату для призначення пенсії належать виплати, з яких було сплачено страхові внески.

Оскільки, як зазначила позивачка, із сум індексації та допомоги на оздоровлення відраховано страхові внески на обов`язкове державне пенсійне страхування, то ці суми підлягають включенню до заробітку з якого обраховується пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу».

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що ОСОБА_1 отримує пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу» з 14.07.2008 року виходячи із таких складових заробітної плати:

посадовий оклад - 1404,00 грн.;

надбавка за ранг - 70,00 грн.;

надбавка за вислугу років - 358,50 грн.;

надбавка за високі досягнення в роботі - 14855,47 грн.;

премія - 1694,00 грн.

27.08.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Монастириського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про проведення перерахунку пенсії із врахуванням отриманої індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення за період з травня 2006 року по червень 2008 року, згідно з довідкою № 33/012-26 від 27.08.2019 року, яка видана управлінням соціального захисту населення Монастириської районної державної адміністрації Тернопільської області.

06.09.2019 року відділ з питань призначення та перерахунків пенсії № 11 управління застосування законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області прийняв рішенням № 2, на підставі якого відмовив ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення позивачки про перерахунок пенсії зміни до чинного законодавства щодо умов пенсійного забезпечення державних службовців, зокрема, Закону України «Про державну службу» та постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» не вносилися, тому, підстави для перерахунку пенсії відсутні. При визначенні заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця включалися складові заробітної плати, передбачені вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Крім того, суд першої інстанції вказав на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» скасовано постанову Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865, яким визначався механізм перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу».

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

За змістом статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 року (далі - Закон № 3723-XII) (у редакції, чинній на час призначення пенсії) пенсія державним службовцям виплачується за рахунок держави. На одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

У частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР «Про оплату праці» (далі - Закон № 108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 цього Закону визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що індексація заробітної плати і матеріальна допомога на оздоровлення входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із зазначеним Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 26.03.2019 року у справі № 712/14740/16-а.

Отже, апеляційний суд вважає, що матеріальна допомога на оздоровлення та індексація заробітної плати входили до системи оплати праці державного службовця у період роботи позивачки та на час її виходу на пенсію.

Таким чином, на думку апеляційного суду, позивачка має право на перерахунок пенсії із включенням до її заробітку, з якого обраховується розмір пенсії, матеріальної допомоги на оздоровлення та індексація заробітної плати.

Відповідно до частини 4 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Оскільки позивачка звернулась з заявою про перерахунок пенсії 27.08.2019 року, то такий, відповідно до частини 4 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», необхідно провести з 01.09.2019 року, а не з дати звернення з заявою про перерахунок пенсії, як просила позивачка.

Виходячи з цих висновків, апеляційний суд вважає, що відповідач дія не в спосіб та порядку передбачені чинним законодавством України.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції, не звернув увагу на те, що спірні виплати не були враховані при призначенні пенсії, а тому звернувшись з заявою про перерахунок пенсії, позивачка просить врахувати ці виплати, на які вона має право, до заробітку з якого обраховується пенсія, а не провести перерахунок пенсії, у зв`язку зі змінами в законодавстві.

Суд першої інстанції неправильно застосував наведені вище норми матеріального права, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про часткове задоволення позову з вищевикладених мотивів.

Водночас, апеляційний суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Апеляційний суд вважає, що для ефективного захисту порушеного права позивачки, доцільним є скасування рішення відділу з питань призначення та перерахунку пенсії № 11 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 2 від 06.09.2019 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про державну службу».

Щодо розподілу судових витрат, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до квитанції № 16 від 13.12.2019 року позивачка сплатила 768,40 грн. судового збору за подання адміністративного позову до суду.

У зв`язку з чим на користь позивачки, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, належить стягнути 768,40 грн. судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року у справі № 500/74/10 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії як державному службовцю задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення відділу з питань призначення та перерахунку пенсії № 11 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 2 від 06.09.2019 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії, на підставі довідки виданої управлінням соціального захисту населення Монастириської районної державної адміністрації Тернопільської області № 33/012-26 від 27.08.2019 року, з урахуванням сум індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з 01.09.2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Р. П. Сеник
С. М. Шевчук
Повний текст постанови складений 09.06.2020 року