Справа № 640/9650/20
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2020-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 червня 2020 року м. Київ № 640/9650/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження заяву б/н від 29.05.2020 «Про забезпечення позову» представника Громадської організації «Всеукраїнська народна рада протидії корупції та громадської експертизи влади» Кир`ян Д.І. (адвоката) у адміністративній справі

за позовом Громадської організації "Всеукраїнська народна рада протидії корупції та громадської експертизи влади"
доКабінету Міністрів України
про визнання протиправною та нечинною постанови, визнання таким, що втратило чинність положення,
В С Т А Н О В И В:

30 квітня 2020 року через систему «Електронний суд» від Громадської організації «Всеукраїнська народна рада протидії корупції та громадської експертизи влади» (адреса: 01103, м. Київ, вул. Підвисоцького, буд. 5, ідентифікаційний код - 39868998, адреса для листування (згідно позову): 01103, м. Київ, вул. Інститутська, буд. 22/7, оф. 12) (надалі - позивач або ГО «Всеукраїнська народна рада протидії корупції та громадської експертизи влади» або Громадська організація) на розгляд Окружному адміністративному суду міста Києва надійшов позов до Кабінету Міністрів України (адреса місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2) (далі - відповідач або КМ України або КМУ), у якому позивач просить суд:

- визнати протиправною та нечинною постанови "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» № 846 від 25 вересня 2019 року;

- визнати таким, що втратило чинність Положення про Державну фіскальну службу України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236.

Мотивуючи позовні вимоги позивач вказує, що постанова "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» № 846 від 25 вересня 2019 року прийнята як всупереч законним приписам ст.ст. 6, 7, 8, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч.ч. 2, 7, 8 ст. 5 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» та «Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади», затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 за № 1074, так і всупереч принципу юридичної визначеності та чіткого розмежування прав та повноважень між існуючими органами.

Крім того у зв`язку з проведеною реорганізацією шляхом поділу Державної фіскальної служби України повинно втратити чинність «Положення про Державну фіскальну службу України», затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.05.2020 (суддя Пащенко К.С.) залишено без руху позовну заяву ГО «Всеукраїнська народна рада протидії корупції та громадської експертизи влади».

Позивачем, у встановлений судом строк, усунуто недоліки позовної заяви, про що через канцелярію до суду подано відповідні докази.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.05.2020 (суддя Пащенко К.С.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у означеній адміністративній справі; постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; призначено справу до розгляду в підготовче засідання.

Судовими повістками від 19.05.2020 судом викликано представників часників справи у судове засідання на 25.06.2020.

У травні 2020 року через канцелярію до суду від представника позивача надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову, у якій останній просив суд забезпечити адміністративний позов шляхом заборони іншим особам, зокрема, посадовим та службовим особам ДФС України та структурним підрозділам, котрі перебувають в стадії реорганізації, вчиняти дії, котрі не передбачені планом заходів з проведення реорганізації ДФС, що затверджено наказом № 2-рг.

В обґрунтування поданої заяви позивачем акцентувалося, що приймаючи оскаржувану постанову Кабінет міністрів України діяв всупереч ст.ст. 6, 19, 69 Конституції, наділив ДФС України (в частині кримінального розслідування в сфері податкових правовідносин) не законними повноваженнями, а отже породив правову не визначеність, що призводить до порушення прав, свобод та інтересів невизначеного кола осіб.

На думку Заявника спірний акт є, по-перше, очевидно противоправним, а по-друге, не вжиття заходів призведе до настання негативних наслідків.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2020 відмовлено у задоволенні заяви б/н від 20.05.2020 «Про забезпечення позову» представника Громадської організації «Всеукраїнська народна рада протидії корупції та громадської експертизи влади» Кир`ян Д.І. (адвоката).

29.05.2019 позивачем подано в суд уточнену позовну заяву б/н від 29.05.2020, в якій Громадська організація просить:

- визнати протиправною та нечинною постанову "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» № 846 від 25 вересня 2019 року;

- скасувати наказ ДФС № 804 від 28.12.2019 «Про введення в дію структур територіальних органів ДФС та затвердження їх чисельності» та наказ ДФС № 39 від 30.03.2020 «Про введення в дію Структури головних управлінь ДФС в областях та м. Києві»;

- визнати таким, що втратило чинність «Положення про Державну фіскальну службу України», затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236.

Цього ж дня до суду представником позивача (по ухвалі альтернативно - Заявник), повторно, подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, у якій останнім викладені вимоги про забезпечення адміністративного позову шляхом:

- зупинення дії наказів ДФС № 804 від 28.12.2019 «Про введення в дію структур територіальних органів ДФС та затвердження їх чисельності» та № 39 від 30.03.2020 «Про введення в дію структури головних управлінь ДФС в областях та м. Києві»;

- заборони посадовим і службовим особам ДФС України та її структурним підрозділам, вчиняти дії, котрі не передбачені планом заходів з проведення реорганізації ДФС, що затверджено наказом № 2-рг.

Мотивуючи викладені у заяві обставини Заявник, за викладених тверджень щодо очевидної протиправності спірної постанови "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» № 846 від 25 вересня 2019 року, зауважив, що 28.12.2019, на підставі постанови "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» № 846 від 25 вересня 2019 pоку, в.о. Голови ДФС Гутенко Д. було видано наказ № 804 «Про введення в дію структур територіальних органів ДФС та затвердження їх чисельності», яким затверджено чисельність працівників територіальних органів ДФС у загальній кількості 4 634 особи, а в подальшому в.о. Голови ДФС Солодченко С. видано наказ № 39 від 30.03.2020 «Про введення в дію Структури головних управлінь ДФС в областях та м. Києві», яким введено в дію Структуру головних управлінь ДФС в областях та м. Києві.

На переконання Заявника ці дії цілком не відповідають правовим засадам та суперечать законодавству України, а також міжнародним нормам, оскільки ліквідація - це припинення існування юридичної особи, що підтверджується відомостями ЄДРПОУ щодо ДФС, а зазначені накази незаконно та протиправно відновлюють її роботу, що неприпустимо. Згідно законодавства, окрім Комісії з реорганізації жодний інший працівник немає законних підстав здійснювати діяльність від імені органу влади, який знаходиться в стані припинення.

Вирішуючи по суті подану Громадською організацією заяву, проаналізувавши наведені в заяві обставини та наявні у матеріалах справи докази, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову (частина перша). Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Виходячи з аналізу вказаної норми, підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;

2) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

3) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень;

4) очевидність порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому позов, згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України, може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Водночас відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України, не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Таким чином з урахуванням приписів ст. 151 КАС України, не допускається забезпечення позову шляхом заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з рішення cуб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі.

На рахунок викладеного висновку суд примічає, що за ч. 1 ст. 44 КАС України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 КАС України, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 180 КАС України, у підготовчому засіданні суд вирішує заяви та клопотання учасників справи.

Зважаючи на наведене, з огляду на те, що Заявником у заяві не доведено, в контексті ст. 150 КАС України, наявність обставин, що можуть слугувати підставами для вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням того, що станом на 03.06.2020 справа перебуває на стадії підготовчого провадження і питання про прийняття поданої позивачем уточненої позовної заяви б/н від 29.05.2019 не вирішено, а відповідно визначені у вдруге поданій заяві про забезпечення позову рішення, як, між іншим, і наказ № 2-рг «Про затвердження плану заходів з проведення реорганізації ДФС», не є предметом оскарження в адміністративній справі № 640/9650/20, суд вважає необґрунтованою заяву ГО «Всеукраїнська народна рада протидії корупції та громадської експертизи влади» про вжиття заходів про забезпечення позову шляхом, визначеним Заявником.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 241-243, 248, 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви б/н від 29.05.2020 «Про забезпечення позову» представника Громадської організації «Всеукраїнська народна рада протидії корупції та громадської експертизи влади» Кир`ян Д.І. (адвоката).

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову, відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС України, може бути оскаржено.

Суддя К.С. Пащенко