Справа № 380/2393/20
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/2393/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Карп`як О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (93 прикордонний загін) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (93 прикордонний загін) (81300, Львівська область, м. Мостиська, вул. Я.Мудрого, 113а) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 липня 2015 року по 30 листопада 2018 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 липня 2015 року по 30 листопада 2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч чинному законодавству ОСОБА_1 за час служби в період з 01 липня 2015 року по 30 листопада 2018 року не здійснювалася виплата індексації заробітної плати. Просив позов задоволити.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Карп`як О.О.

Ухвалою суду від 08 квітня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою про відкриття провадження запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву, а також роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами.

22 квітня 2020 року представник відповідача подав відзив на позов, де просив у задоволенні позову відмовити з огляду на наступне. Індексація заробітної плати здійснюється виключно у межах фінансових ресурсів на відповідний рік. При цьому, згідно з межами фінансових ресурсів, виділених відповідачу за спірний період, кошти на нарахування та виплату індексації не передбачено, тому позивачу правомірно не було її нараховано та виплачено. Також, відповідач зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 р. № 704, з 01 березня 2018 року у військовослужбовців були підвищені посадові оклади на законодавчому рівні, відповідно позивачу невиплачена індексація лише за період з 01 липня 2015 року по 01 березня 2018 року. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Позивач подав відповідь на відзив, де повідомив суд, що ним 05 серпня 2019 року було подано заяву відповідачу про виплату під час звільнення індексації грошового забезпечення за період в якому така виплата не здійснювалась. Проте, під час виключення позивача зі списків 93 прикордонного загону Західного регіонального управління, таку виплату не було проведено. Вказане грошове забезпечення станом на момент подання позову до суду відповідачем не виплачено.

03 червня 2020 року на адресу суду надійшли пояснення відповідача наступного змісту. Індексація заробітної плати проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації, який встановлено в розмірі 103 відсотка. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30 серпня 2017 р., з 01 березня 2018 року у військовослужбовців були підвищені посадові оклади на законодавчому рівні, відповідно позивачу невиплачена лише індексація грошового забезпечення за період з 01 липня 2015 року по 01 березня 2018 року.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , до 01 серпня 2019 року проходив військову службу за контрактом у ІНФОРМАЦІЯ_1 (93 прикордонний загін), що підтверджується копією наказу № 208-ос від 01.08.2019 року.

Так, наказом начальника 93 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 208-ос від 01.08.2019 року, підполковника ОСОБА_1 , заступника начальника відділу прикордонної служби «Сянки» I категорії (тип В) з персоналу, звільненого за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та виключено зі списків військової частини та всіх видів забезпечення.

Листом від 16.08.2019 року № 11/7-19, відповідач повідомив позивача, що за період червня 2014 по червень 2015 та з грудня 2018 по серпень 2019 ОСОБА_2 було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення в сумі 3276,26 грн. Індексацію грошового забезпечення за період з липня 2015 по листопад 2018 року не було проведено по причині відсутності фінансових ресурсів для її нарахування та виплати, що передбачено пунктом 6 статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року та пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення».

У зв`язку з непроведенням індексації грошового забезпечення позивача у період з 01 липня 2015 року по 30 листопада 2018 року, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Як встановлено судом, згідно листа Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (93 прикордонний загін) позивачу в оскаржуваний період не виплачувалась індексація грошового забезпечення, у зв`язку з чим він звернувся до суду за захистом своїх прав.

Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-ХІІ (надалі Закон України від 20.12.1991 №2011-ХІІ) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (надалі Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Абзацом 2 частини 3 статті 9 вище вказаного Закону №2011-ХІІ передбачено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Індексація грошових доходів населення здійснюється відповідно до Закону України Про індексацію грошових доходів населення від 03.07.1991 № 1282-XII (надалі Закон №1282-ХІІ) та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (надалі Порядок №1078).

Відповідно до статті 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Абзацом 2 частини 4 статті 9 Закону №2011-ХІІ встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до частини 2, 3 статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Позивачу в оскаржуваний період не виплачувалась індексація грошового забезпечення.

Стосовно наявності у позивача права на проведення індексації його доходів, суд зазначає таке.

Так, згідно частини 1 статті 2 Закону № 1282-XII, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення), оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів. (стаття 9 Закону № 1282-XII).

Статтею 18 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме:

1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів;

2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету;

3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів;

4) індексація допомоги по безробіттю, що надається відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, проводиться за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття;

5) індексація стипендій особам, які навчаються, проводиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються;

6) індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів;

7) індексація сум відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також сум, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, проводиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці (грошового забезпечення). За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, за відсутністю затвердженого особливого порядку індексації військовослужбовців, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Урядом України порядку, а саме Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Тобто, сума індексація грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Проте, як вже зазначалося, позивачу за період липень 2015 року по листопад 2018 року не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, оскільки будь-які дії стосовно вказаних виплат ним не вчинялися.

Відсутність механізму виплати індексації не може позбавляти позивача права на отримання належних йому сум невиплаченого доходу.

Суд зауважує, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у даній справі.

Наведене в сукупності свідчить про те, що доводи відповідача щодо відсутності коштів для виплати індексації судом не заслуговують на увагу, оскільки індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів.

Варто також додати, що в своїй діяльності Мостиський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (93 прикордонний загін) має діяти відповідно до закону, який має вищу юридичну силу.

Щодо твердження відповідача про те, що позивачу невиплачена індексація грошового забезпечення за період з 01 липня 2015 року по 01 березня 2018 року, то суд його відхиляє у зв`язку з тим, що відповідачем не долучено жодних доказів на підтвердження проведення індексації у вказаний період. Натомість, у листі від 16.08.2019 року № 11/7-19 повідомлено позивача про не проведення йому нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з липня 2015 по листопад 2018 року.

Відповідно до положень частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду обставини справи, суд вважає, що, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправною бездіяльності Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (93 прикордонний загін щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення позивачу у період з липня 2015 року по листопад 2018 року та зобов`язання Мостиський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення з липня 2015 року по листопад 2018 року.

З огляду на це, позов підлягає задоволення повністю.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволенню повністю.

Розподіл судових витрат провести в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( НОМЕР_1 прикордонний загін) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (93 прикордонний загін) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з липня 2015 року по листопад 2018 року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з липня 2015 року по листопада 2018 року.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (93 прикордонний загін) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) гривня 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач Мостиський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (93 прикордонний загін) (81300, Львівська область, м. Мостиська, вул. Я.Мудрого, 113; ).

Повне судове рішення складено 10.06.2020 року.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна