Справа № 380/3296/20
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/3296/20
У Х В А Л А
з питань залишення позову без розгляду

09 червня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Мричко Н.І., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін заяву Військової частини НОМЕР_1 про залишення адміністративного позову без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 , Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (надалі Відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача військової частини НОМЕР_1 у відношенні до позивача ОСОБА_1 щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки;

- зобов`язати відповідача військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки.

Ухвалою від 07.05.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

18.05.2020 на адресу суду від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву (арк. справи 20-22). Одночасно Відповідач подав заяву про залишення адміністративного позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду (арк. справи 24). В обґрунтування такої заяви Відповідач зазначає, що Позивач був звільнений з військової служби та виключений зі списків військової частини НОМЕР_1 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.09.2017 №207 та був повністю розрахований. Вважає, що оскільки Позивач не оскаржував наказ про виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення, а відтак станом на момент видання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.09.2017 №207 Позивачем погоджено проведення усіх необхідних розрахунків. Вказує на те, що у позовній заяві Позивач стверджує, що про порушення своїх прав він дізнався в квітні 2020. Вважає, що такі доводи не відповідають наданим доказам, оскільки відповіддю військової частини НОМЕР_1 від 02.04.2020 вих.№862 повідомлено Позивача про відсутність звернень під час проходження військової служби щодо надання додаткової відпустки. На думку Відповідача, про ймовірне порушення своїх прав чи інтересів Позивач міг дізнатися після виключення зі списків військової частини 25.09.2017, а тому шестимісячний строк звернення до адміністративного суду сплив. Відтак просить залишити адміністративний позов ОСОБА_1 без розгляду.

При вирішенні заяви Відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду, суд виходив з такого.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Згідно з частиною 3 статті 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 5 статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до частини 6 статті 7 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Предметом позову у цій справі, зокрема, є визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 у відношенні до Позивача щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки.

Суд звертає увагу на те, що категорія справ, до яких відноситься справа, що розглядається, належить до справ щодо проходження публічної служби, однак безпосередньо стосується порушення майнових прав особи, які пов`язані зі звільненням з публічної служби.

Умови проходження більшості видів публічної служби, зокрема, у питаннях щодо оплати праці, регулюються як спеціальним законодавством, так і загальними нормами трудового законодавства, тобто нормами законодавства про працю.

Так, частиною 2 статті 233 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 21.08.2019 у зразковій справі №620/4218/18 спеціальним законодавством прямо не врегульовано питання строків звернення до суду у зв`язку з порушенням відповідачем законодавства про оплату праці (виплату грошового забезпечення), однак за змістом пункту 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260 грошова компенсація виплачується за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки. Отже, право на отримання таких виплат не обмежується жодним строком. Велика Палата Верховного Суду відхилила твердження скаржника щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, оскільки стягнення сум компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій не обмежені строком звернення до суду. На час відпустки, яка хоча і не пов`язана з виконанням службових обов`язків, за особою зберігається заробітна плата (грошове забезпечення), такі виплати включаються до фонду заробітної плати і є невід`ємною його частиною. Це ж саме стосується і компенсації при звільненні за невикористані дні відпустки (пункти 40-41 постанови).

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, доводи Відповідача про те, що Позивачем пропущений шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, а відтак наявні достатні підстави для залишення позову без розгляду, є помилковими та безпідставними.

За наведених обставин, суд вважає заяву Військової частини НОМЕР_1 про залишення адміністративного позову без розгляду, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 122, 123, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 про залишення адміністративного позову без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Ухвала набирає законної сили у порядку та у строки, встановлені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Мричко Н.І.