Справа № 360/1884/20
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2020-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

11 червня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1884/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Тихонов І.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати дії відповідача щодо відмови у виплаті позивачу пенсії без обмежень її максимального розміру у розмірі 90% від заробітної плати згідно довідки прокуратури Луганської області від 10.04.2019 року № 10- 148вих-19;

- зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з розрахунку 90% від заробітної плати без обмежень її максимального розміру та виплатити заборгованість пенсії з 01.05.2019 року, згідно довідки прокуратури Луганської області від 10.04.2019 року № 10-148вих- 19.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 25.07.2019 (справа № 360/1953/19) визнано протиправним та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 26.04.2019 №15 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 (я перебуваю на обліку в управлінні Пенсійного фонду м. Лисичанська Луганської області) з більшої заробітної плати на підставі довідки № 18-148вих-19 від 10.04.2019, виданою прокуратурою Луганської області та зобов`язано здійснити перерахунок пенсії за вислугою років ОСОБА_1 , на підставі вказаної довідки, з 01.05.2019 року. В задоволенні позовної вимоги про перерахунок пенсії без обмеження її максимального розміру, відмовлено. Судом зазначено, що спір між сторонами саме з цього питання відсутній.

На виконання вказаного рішення суду управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську в Луганській області проведено перерахунок призначеної позивачу пенсії на підставі довідки № 18-148вих-19 від 10.04.2019 про розмір чинної заробітної плати, виданою прокуратурою Луганської області.

Однак її максимальний розмір знову був обмежений та позивачу не сплачується в повному обсязі.

02.03.2020 начальник управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області звернулася з листом №1498/03-32 на адресу начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, у якому була вказана сума виплати позивачу пенсії без обмежень після виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду № 360/1953/19 від 25.07.2019. У листі також містилося прохання щодо надання дозволу на створення додаткового паспорту для забезпечення виплати мені заборгованості з виплати пенсії за період з 01.05.2019, відповідно до рішення Луганського окружного адміністративного суду № 360/1953/19 від 25.07.2019, яке набрало законної сили.

Листом від 20.03.2020 №1200-010204/5345 Головне управління Пенсійного фонду в Луганській області, з посилання на рішення Луганського окружного адміністративного суду № 360/1953/19 від 25.07.2019 (його описову та резолютивну частини) повідомило управління Пенсійного фонду у м. Лисичанську Луганської області про те, що виплата позивачу пенсії без обмеження є передчасною.

30.04.2020 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з проханням здійснити фінансування та виплату позивачу пенсії за вислугою років у розмірі, який визначено управлінням Пенсійного фонд України у м. Лисичанську щомісячно без обмежень та виплатити заборгованість щодо виплати пенсії з 01.05.2019.

Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області листом від 05.05.2020 за № 1200-010701-8/8374 повідомило позивача про те, що оскільки резолютивною частиною рішення Луганського окружного адміністративного суду № 360/1953/19 від 25.07.2019 окремого порядку здійснення перерахунку мені пенсії, виходячи з конкретних відсотків розмірів до чинної заробітної плати та без обмежень її максимального розміру, визначено не було, оскільки в мотивувальній частині рішення Суд вказав, що на час розгляду даної справи спір саме з цього питання між сторонами був відсутній. 06.05.2020 позивач звернувся з заявою до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області з проханням перерахувати та виплатити позивачу пенсію за вислугою років згідно рішення Луганського окружного адміністративного суду № 360/1953/19 від 25.07.2019 на підставі довідки про заробітну плату від 10.04.2019 року № 10-148вих-19, яка видана прокуратурою Луганської області, у розміру 90% чинної заробітної плати, без обмеження її максимального розміру та сплатити заборгованість з виплати пенсії з травня 2019 року.

08.05.2020 позивач отримав лист управління Пенсійного фонду України, де зазначено, що пенсія позивачу перерахована, але не вказано 90 процентний відсоток від чинного розміру заробітної плати. У задоволенні вимог щодо виплати пенсії без обмеження її максимального розміру управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську позивачу відмовило.

Вказане рішення вважає противоправним та просить його скасувати.

Ухвалою суду від 18.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

28.05.2020 від представника відповідача надійшов відзив на позов (арк. спр. 80-83), в обґрунтування яких останній послався на таке.

Електронна справа Позивача взята на облік Управлінням, відповідно до якої, позивачу призначена пенсія за вислугу років згідно з Законом України «Про прокуратуру» з 13.12.2002.

На час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури визначено не було.

З 1 грудня 2015 року - початку застосування постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» та у зв`язку з набранням у подальшому чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-УІІ, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов`язані із пенсійним забезпеченням працівників прокуратури, пенсії, призначені за статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, не підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури. За відсутності постанови Кабінету Міністрів України щодо умов та порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури (як це було передбачено частиною 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789- ХІІ, а потім - частиною 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697- УІІ), у пенсійного органу немає законодавчо-визначених підстав та правового механізму для їх перерахунку.

Посилання Позивача про на висновки, викладені в постановах Верховного Суду України від 10 і 17 грудня 2013 року № 21 -348а13 та № 21 -445а13, та від 6 жовтня 2015 року № 21 -2432а15 щодо наявності підстав для здійснення перерахунку пенсії є безпідставними, оскільки на час виникнення спірних правовідносин у вказаних справах був чинним Закон України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, частини 13, 18 статті 50-1 якого визначали механізм проведення перерахунку пенсії. Проте, із набуттям чинності Закону України «Про прокуратуру» № 1697-УІІ (який не передбачає можливість перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури) втратив чинність Закон України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, а тому до спірних правовідносин у даній справі він застосуванню не підлягає.

Право на перерахунок пенсії у відповідної особи виникає станом на час виникнення обставин, з якими особа пов`язує право на такий перерахунок, а не з часу її виходу на пенсію. На час звернення Позивача за перерахунком розміру пенсії такої підстави для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій як збільшення розміру заробітної плати на законодавчому рівні не встановлено, а Кабінетом Міністрів України будь-яких умов для перерахунку не визначено, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку, а тому управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську відмовляючи в перерахунку пенсії позивача, діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77,90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов такого.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (арк. спр. 30-31, 32), працював в органах прокуратури на різних посадах з 1983 року по 17.01.2020, що підтверджується відомостями з трудової книжки НОМЕР_2 (арк. спр. 33-35).

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області у справі № 428/9540/15-а від 09.12.2015 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Сєвєродонецьку, Управління Пенсійного Фонду України в Артемівському районі м. Луганська про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного Фонду України в Артемівському районі м. Луганська щодо зменшення та перерахування ОСОБА_1 пенсії у розмірі 80% від суми щомісячного заробітку. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 липня 2012 року на підставі довідки прокуратури Луганської області від 20.09.2012 №ф18/592 відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку та здійснити відповідні виплати (а.с.25-26).

Вказане судове рішення набрало законної сили.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду у справі № 360/1953/19 від 25.07.2019 позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 26.04.2019 № 15 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії з більшої заробітної плати на підставі довідки від 10.04.2019 № 18-148 вих-19, виданої прокуратурою Луганської області. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області здійснити перерахунок пенсії за вислугою років ОСОБА_1 на підставі довідки від 10.04.2019 № 18-148 вих -19, виданої прокуратурою Луганської області, з 01 травня 2019 року, за заявою від 24 квітня 2019 року за № 915. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.19-24).

Зокрема, в цьому судовому рішенні встановлено наступне.

13.12.2002 позивач звернувся до УПФУ в Артемівському районі м. Луганська з заявою про призначення пенсії.

Розпорядженням УПФУ в Артемівському районі м. Луганська від 17.12.2002 № 1254 ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 з 13.12.2002.

24.04.2019 позивач звернувся до УПФУ в м. Лисичанську Луганської області із заявою № 915 про перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною надбавки, до якої додав довідку від 10.04.2019 № 18-148 вих-19 з додатком, видану прокуратурою Луганської області.

Так, відповідно до довідки від 10.04.2019 № 18-148 вих-19 заробітна плата ОСОБА_1 - заступника прокурора Луганської області станом на 10 квітня 2019 року складається із посадового окладу у розмірі 8500,00 грн, надбавки за класний чин у розмірі 2400,00 грн, надбавки за вислугу років (50%) у розмірі 4250,00 грн, інших виплат, передбачених системою оплати праці; сума заробітної плати для призначення пенсії - 79651,33 грн.

Рішенням УПФУ в м. Лисичанську Луганської області від 26.04.2019 № 15 відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії згідно з Законом України «Про прокуратуру» за заявою від 24.04.2019, так як відсутні правові підстави для здійснення перерахунку пенсії на підставі довідки про заробітну плату від 10.04.2019 № 18-148 вих-19. Рішення мотивовано тим, що пенсію за вислугу років згідно з Законом України «Про прокуратуру» позивачу призначено з 13.12.2002. Перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати провадився 01.07.2012. На дату звернення ОСОБА_1 за перерахунком пенсії 24.04.2019 по заробітку діє Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014. Відповідно до частини двадцятої статті 86 даного Закону умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. В статті 86 цього Закону визначено порядок розрахунку заробітку тільки для призначення пенсії. На даний час Кабінетом Міністрів України не було прийнято рішення щодо перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

При цьому, в судовому рішенні у справі № 360/1953/19 зазначено, що відповідач як уповноважений орган у оскаржуваному рішенні не надавав оцінки наявності чи відсутності підстав для перерахунку пенсії саме у розмірі 90% місячної (чинної) заробітної плати, для обмеження максимального розміру пенсії, а обмежився виключно констатацією відсутності в ОСОБА_1 взагалі права на перерахунок раніше призначеної пенсії у зв`язку з відсутністю механізму для такого перерахунку, тому в даному випадку суд не наділений повноваженнями самостійно, без надання відповідної оцінки уповноваженим органом, зобов`язувати відповідача здійснити перерахунок пенсії у конкретних відсоткових розмірах до чинної заробітної плати позивача та без обмежень її максимального розміру. Спір саме з цього питання між сторонами відсутній.

06.05.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просить нарахувати та виплатити пенсію за вислугою років на виконання рішення суду у справі № 360/1953/19 від 25.07.2019 на підставі довідки про заробітну плату від 10.04.2019 № 10-148вих-19 в розмірі 90% заробітної плати без обмеження ї максимального розміру, а також утворену заборгованість з травня 2019 року (а.с. 17).

Листом від 08.05.2020 № 52/Ч-7 відповідач повідомив позивача про наступне.

Розпорядженням нашого управління від 15.08.2019 зазначене рішення суду було виконано в повному обсязі, перерахунок пенсії Вам було проведено з 01.05.2019 та було нараховано на відомість січня 2019 року. Відповідно до частини двадцятої статті 86 даного Закону- умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. В статті 86 цього Закону визначено порядок розрахунку заробітку тільки для призначення пенсії. На даний час Кабінетом Міністрів України не було прийнято рішення щодо перерахунку пенсій працівникам прокуратури. Відповідно до Закону " Про прокуратуру " N 1697-VII від 14.10.2014 максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень, але на теперішній час розмір прожиткового мінімуму, для осіб, які втратили працездатність відповідно до Закону України " Про Державний бюджет України на 2019 рік" з грудня 2019 року становить - 1638,00 грн. , тобто максимальний розмір пенсії не може перевищувати 16380 гривень ( 1638,00 *10=16380,00 грн.) (а.с. 18).

Вирішуючи спір по суті, суд дійшов наступного.

За приписами ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормою ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Частиною 12 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ визначено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною 17 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Отже, на момент призначення позивачу пенсії порядок та підстави для перерахунку пенсії прокурорів були визначені у частинах 12 та 17 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року №3668-VІ, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Так, відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції Закону № 3668-VІ прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв`язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

Разом з тим підстави та порядок перерахунку пенсії прокурорам регулюють частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв`язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали змін, змінилася лише нумерація частин цієї статті.

Так, відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ).

Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 31 травня 2012 року «Про впорядкування структури та умов праці працівників органів прокуратури», підвищена заробітна плата працівників прокуратури.

Надалі, Законом України «Про внесення змін та визначення такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VІІІ (далі - Закон № 76-VІІІ) до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ внесено зміни, зокрема, частину 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ викладено у наступній редакції: Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України .

14 жовтня 2014 року прийнято новий Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ (далі Закон № 1697-VІІ), який набрав чинності з 15 липня 2015 року.

Відповідно до частини 20 статті 86 Закону № 1697-VІІ умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону № 1697-VІІ попередній Закон України «Про прокуратуру» із змінами частково втратив чинність, окрім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1 Закону.

Крім того, Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VІІ (далі - Закон № 213-VІІ) знову внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а саме в частину 15 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, згідно якої визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Також, пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VІІ передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України, зокрема, Про прокуратуру.

Отже, з моменту призначення позивачу пенсії згідно із Законом України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (в редакції Закону № 502-VІ від 04 вересня 2008 року) до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ неодноразово вносились зміни.

Однак, проаналізувавши у сукупності вказані вище норми права, суд дійшов висновку про те, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені в подальшому зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ.

Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону у часі, суд виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У рішенні Конституційного Суду України від 22 травня 2018 року № 5-р/2018 зазначено, що положення частини першої статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності. Зміст права громадян на соціальний захист, гарантований статтею 46 Конституції України, узгоджується із її приписами, за якими, зокрема, людина її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ч.1 ст.3); кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (ст.48). На думку Конституційного Суду України, держава виходячи з існуючих фінансово-економічних можливостей має право вирішувати соціальні питання на власний розсуд. У разі значного погіршення фінансово-економічної ситуації, виникнення умов воєнного або надзвичайного стану, необхідності забезпечення національної безпеки України, модернізації системи соціального захисту тощо держава може здійснити відповідний перерозподіл своїх видатків з метою збереження справедливого балансу між інтересами особи та суспільства. Держава не може вдаватися до обмежень, що порушують сутність конституційних соціальних прав осіб.

Конституційний Суд України також неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Зазначені висновки суду також узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10.12.2013 (справа №21-348а1), від 17.12.2013 (справа № 21-445а13), від 06.10.2015 (провадження № 127/11720/14-а).

У ході розгляду справи судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що не заперечується сторонами, позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та з 2005 року отримує пенсію за вислугу років згідно із Законом України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ.

Як уже зазначалось, на момент призначення позивачу пенсії порядок та підстави для перерахунку пенсії прокурорів були визначені у частинах 12 та 17 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, якими передбачалось, зокрема, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за таким призначенням або перерахунком.

Таким чином, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. У даному випадку для позивача розмір пенсії у відсотках складає 90.

Що стосується Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІ внесено зміни до частини п`ятнадцятої статті 50-1 Закону №1789-ХІІ згідно з якою максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, то вказана норма набрала чинності після призначення позивачу пенсії за вислугу років.

Частиною другою розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VІ передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

В контексті викладеного, суд зазначає, що застосування нових положень до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, суперечить вимогам частини першої статті 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність.

Тобто безпідставним є застосування до правовідносин норм Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ, оскільки вказаний закон поширює свою дію на прокурорів та слідчих органів прокуратури, яким пенсія призначена та виплачується саме за нормами цього Закону з дати набрання ним чинності.

Таким чином, враховуючи те, що позивач вже є пенсіонером за вислугою років і пенсія була призначена ще у 2002 році, тому до розміру пенсії позивача не можуть застосовуватись обмеження максимального розміру пенсії, визначені Законами № 1697-VІІ та №3668-17.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Пенсія як гарантована щомісячна грошова виплата та вид соціального забезпечення є джерелом існування, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у редакції протоколів № 11 та № 14 (04 листопада 1950 року), визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Суханов та Ільченко проти України" (Заяви № 68385/10 та № 71378/10) від 26 червня 2014 року Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності.

Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі "Стреч проти Сполучного Королівства" (Stretch v. TheUnitedKingdom № 44277/98).

Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також в тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. Тобто, набуте право не може бути скасоване чи звужене (правові позиції Конституційного Суду України в рішеннях від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005, від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010, від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011).

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже, оцінивши у сукупності вказані вище норми матеріального права та фактичні обставини у справі, суд дійшов висновку про те, що відповідач протиправно під час перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі його заяви від 24.04.2019 зменшив процент розрахунку пенсії від середнього заробітку до 80 %, чим допустив втручання у його майнові права у розумінні статті 1 Першого протоколу.

За приписами статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

За таких обставин, враховуючи вищенаведені положення, суд вважає за необхідне з метою повного та всебічного захисту прав та інтересів позивача визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення при перерахунку 15 серпня 2019 року позивачу пенсії до 80% від заробітної плати; зобов`язати відповідача провести з 01 травня 2019 року перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», у редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії, з розрахунку 90% від заробітної плати без обмежень її максимального розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 1681,60 грн, що підтверджено квитанцією №17 від 08.05.2020 (а.с.11).

З огляду на те, що позовні вимоги позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, задоволено повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача у сумі 1681,60 грн.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (місце знаходження: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. ім. В. Сосюри, буд. 347, код за ) задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 пенсії без обмежень її максимального розміру у розмірі 90% від заробітної плати згідно довідки прокуратури Луганської області від 10.04.2019 року № 10- 148вих-19.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з розрахунку 90% від заробітної плати без обмежень її максимального розміру та виплатити заборгованість пенсії з 01.05.2019, згідно довідки прокуратури Луганської області від 10.04.2019 № 10-148вих- 19.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (місце знаходження: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. ім. В. Сосюри, буд. 347, код за ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1681,60 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Тихонов