Справа № 160/10710/19
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2020-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2020 року м. Дніпросправа № 160/10710/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Дніпровської митниці ДФС

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2019 року (головуючий суддя Ільков В.В.)

у справі № 160/10710/19

за позовом ОСОБА_1

до Дніпропетровської митниці ДФС

про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 26.09.2019 №UА110000/2019/200204/2.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю коригування заявленої митної вартості товару, оскільки позивачем подано всі необхідні документи, що підтверджують заявлену митну вартість, в свою чергу митним органом не надано належних аргументів щодо необхідності проведення коригування.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.12.2019 позов задоволено.

Судом встановлено, що позивачем до митного оформлення подано митну декларацію на автомобіль Citroen, що був у користуванні. Митна вартість визначена за ціною договору. Надано необхідні товаросупровідні документи. У митного органу виникли сумніви щодо заявленої вартості товару та останній звернувся з вимогою про надання додаткових документів, позивачем відмовлено у такому наданні, оскільки всі документи, що були в наявності надано при первинному оформленні. Наведені обставини слугували підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару. Дослідивши встановлені під час розгляду справи обставини, а також подані позивачем документи, суд дійшов висновку, що надані документи містять повну інформацію щодо вартості автомобілю та повністю підтверджують заявлену митну вартість товару, а тому висновку відповідача визнано необґрунтованими.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позиву в повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд не врахував, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості встановлено, що надані до митного оформлення документи містили розбіжності, а також в них відсутні всі відомості, що б підтверджували митну вартість товар, а отже прийняте рішення є обґрунтованим та вмотивованим.

Відповідач наполягає, що позивачем не надано до митного контролю банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, які підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Позивачем не надано жодного документа, що підтверджує вартість транспортування транспортного засобу до митної території України; а також перекладу товаросупровідних документів українською мовою.

Висновки суду не відповідають фактичним обставинам, суд помилково вважає встановленими ті обставини, які не доведені належними та допустимими доказами в установленому порядку під час судового розгляду.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення залишити без змін.

Представники сторін у судовому засіданні підтримали доводи, наведені в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 26.09.2019 позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС з метою здійснення митного оформлення транспортного засобу легкового автомобіля марки «Citroen», модель С4 Picasso 1.6 HDі: номер кузова № НОМЕР_1 , тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів -1560 см3, потужність 68 кВт, екологічна норма - Євро - 5, дата виготовлення 27.05.2015, колір сірий, шляхом подання електронної митної декларації №UА110150/2019/240475.

Митна вартість товару - автомобілю заявлена позивачем за ціною договору (основний метод) відповідно до ст. 58 Митного кодексу України, а саме: 5400 евро. Транспортні витрати 100 євро.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару під час проведення митного контролю та митного оформлення ОСОБА_1 , разом із митною декларацією надано такі документи:

- рахунок - фактура (інвойс) № 19434 від 03.09.2019;

- декларація про проходження товару №19434 від 03.09.2019;

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів №UA209060/2019/51984 від 23.09.2019;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 25.06.2015;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 19.09.2019;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 25.09.2019 (заява про транспортні витрати);

- висновок про вартісні характеристики товару №1508т19 від 24.09.2019;

- договір про надання послуг митного брокера №0517т від 18.03.2019;

- паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні № НОМЕР_4 від 20.03.2007;

- ННО533675 від 12.03.2019;

- декларацію №UA110150/2019/240473 від 26.09.2019;

- квитанція № 1591 від 03.09.2019;

- сервісна книжка від 08.07.2015;

- сертифікат виробника від 16.06.2015;

- касовий ордер, що підтверджує сплату митних та інших платежів №44565061 від 20.09.2019;

- копія митної декларації №19DE73Е0 від 18.09.2019;

- копія митної декларації №19DE73Е0 від 23.09.2019;

- сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу №UA.009.151454-19 від 24.09.2019;

- паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України № НОМЕР_5 від 03.07.2017;

- митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів №UA110150/2019/240475 від 26.09.2019.

У ході проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки даних у документах та відомостей, наданих до митного контролю, відповідачем встановлено, що позивачем не надано до митного оформлення необхідних документів, передбачених положеннями МК України, для підтвердження вартості транспортування транспортного засобу, що унеможливило підтвердження заявленої декларантом числового значення вартості товару відповідно до положень ст. 54 МК України.

Відповідачем розпочату процедуру консультацій із позивачем, і крім того, запропоновано надати інші додаткові в разі їх наявності, документи для підтвердження заявленої митної вартості:

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

- каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- транспортні (перевізні) документи.

Листом від 26.09.2019 № б/н декларант повідомив митницю про неможливість надання додаткових документів до митного оформлення.

Відповідач за результатами розгляду поданої позивачем митної декларації та доданих до неї документів відмовив у митному оформленні товарів та прийняв рішення про коригування митної вартості №UA110000/2019/200204/2 від 26.09.2019, згідно якому митна вартість автомобіля визначена у розмірі 7451 євро на підставі ст. 64 МК України за резервним методом та ґрунтується на відомостях інформаційних ресурсів митних органів за ЕМД від 05.09.2019 № UА100120/2019 /209056 та розраховується на рівні 7451,00 Євро/од.

Таке рішення відповідач обґрунтовує тим, що враховуючи виявлені у ході перевірки невідповідності у наданих до митного контролю документах, відсутність документального підтвердження складових ціни, що фактично сплачена, основний метод визначення митної вартості товарів (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), неможливо застосувати, відповідно до п. 6 ст. 54 МК України, п.2. ст.58 МК України.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про протиправність висновків митного органу.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у митного органу були наявні достатніми відомості щодо ціни імпортованого товару для перевірки вірності заявленої митної вартості товару та розрахунку митної вартості товару за основним методом - ціною договору. Приймаючи оскаржуване рішення, відповідач не застосовував інформацію з цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби (ПІК ЄАІС), як то прямо передбачено Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Мінфіну України від 24.05.2012 №598.

Також суд надав оцінку даним інформаційних ресурсів митних органів, на яких ґрунтується оскаржуване рішення відповідача від 26.09.2019, а саме: ЕМД від 05.09.2019 № UA100120/2019/209056, оскільки, крім усіх параметрів автомобіля - марка, модель, номер кузова, тип двигуна, об`єм циліндрів, потужність, дата виготовлення, відповідачем не надано доказів урахування недоліків у автомобілі та відповідно фактичний фізичний стан автомобіля (пробіг, пошкодження, проведення відновлювального ремонту, наслідки експлуатації тощо).

За висновком суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, у зв`язку з чим рішення відповідача є протиправними.

Апеляційний суд вважає вірними такі висновки суду першої інстанції.

За правилами ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, міститься в частині 2 статті 53 Митного кодексу України, а саме:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові, зазначені в цій частині, документи, а саме:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За правилами ч.6 ст. 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм свідчить, що право митного органу на витребування додаткових документів виникає тільки за наявності певних підстав: якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому у митного органу наявні повноваження щодо перевірки правильності визначення митної вартості товарів, тобто правильності визначення саме числових значень, які стосуються складових митної вартості товару і які значаться у документах, що відповідно до ч.2 ст.53 МК України підтверджують цю митну вартість.

Тобто такі розбіжності (ознаки підробки, недостатність відомостей, невідповідність) повинні бути наявними саме у тих документах, що підтверджують митну вартість товарів.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч.3 ст.54 МК України).

За правилами ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому згідно з п.п.1-4 ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Таким чином, наведені правові норми в їх сукупності свідчать, що для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю у митного органу повинні бути наявними обґрунтовані причини, якими б обумовлювалась неможливість визначення митної вартості товару, що ввозиться, за визначеним декларантом методом, у спірному випадку за ціною договору (основний метод) відповідно до ст.58 МК України.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, наведені у статті 57 МК України.

Згідно даної статті такими методами є 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ст.64 Митного кодексу України резервний метод визначення митної вартості товарів полягає в наступному.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

При цьому, митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, зокрема, ч.6 ст.54 МК України, яка, як зазначено вище, визначає підстави, за наявності яких митний орган відмовляє декларанту у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, а відомості, які містяться в ЄАІС ДМСУ, мають допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.

За визначенням, наведеним у статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 р. (GAТТ).

Згідно з ч. 2 ст. VII GAТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

За приписами ч.ч.1, 2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається декларантом відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.58 глави 9 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У відповідності до частини 4 вказаної статті митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

В свою чергу, за визначенням, наведеним у ч.5 ст.58 МК України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до частини 10 статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються визначені цією нормою витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Отже митною вартістю товарів є по суті загальна сума всіх платежів, здійснених (належних до оплати) покупцем товарів, що імпортуються, продавцю таких товарів за контрактом.

Відповідно до ч.1 ст.58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи (ч.ч.2, 3 ст.58 МК України).

Таким чином, відповідач наділений законодавцем повноваженнями щодо перевірки правильності визначення митної вартості товарів, тобто правильності визначення саме числового значення і саме складових митної вартості товару, заявленого декларантом до митного оформлення, а також щодо перевірки достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, та відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у вказаній нормі.

Судом встановлено, що в спірному випадку виконання умов укладеного позивачем правочину 03.09.2019 купівлі-продажу уживаного автомобіля за рахунком-фактурою (інвойсом) № 19434 від 03.09.2019 підтверджено фактом безперешкодного вивезення позивачем обумовленого цим правочином автомобіля з території країни придбання Німеччина, на що вказує митна декларація країни відправлення від 23.09.2019 №19DЕ73Е0. Оплата за товар здійснена готівкою продавцю, що підтверджується квитанцією про отримання грошових коштів («Quittung») від 03.09.2019 № 1591 в розмірі 5400 євро, яка містить відомості щодо марки автомобіля та номеру його кузова, а також ціни. Транспортні витрати на паливо - 100 євро підтверджені заявою про транспортні витрати від 25.09.2019.

Оскільки розрахунок через фінансову установу не здійснювався, тому не існують будь-які банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, та на необхідності подання яких наполягав відповідач.

При цьому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що подані позивачем документи для митного оформлення давали змогу відповідачу визначити митну вартість товару за ціною договору.

З огляду на встановлені у цій справі обставини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що подані декларантом документи для митного оформлення автомобіля є достатніми і в повній мірі давали змогу відповідачу визначити митну вартість автомобіля за основним методом в розмірі 5500 євро (ціна автомобіля - 5400 євро, транспортні витрати - 100 євро).

Встановлені ч.2 ст.58 МК України підстави, за яких метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, відсутні.

Означені вище документи в сукупності спростовують висновки митниці щодо обґрунтованих підстав вважати, що має місце заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товару, у тому числі невірне визначення митної вартості такого товару.

З цього приводу апеляційний суд також зазначає, що відповідно до ст.368 Митного кодексу України визначається вартість товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування митних платежів.

Так, для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

При визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України.

Особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості.

У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.

Відповідно до наведеної вище ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, вказані норми не вимагають надання декларантом виключно документів про факт оплати товару, що переміщується громадянами через митний кордон України, тому є невірним трактування відповідачем означеної норми, що позивач має надати митниці квитанцію, чек інший еквівалентний по змісту документ, який підтверджує сплачену за товар суму документ, а у разі ненадання такого документу у митниці відсутні підстави для оформлення автомобіля за ціною договору (контракту).

Також судом встановлено, що визначаючи митну вартість товару за резервним методом (ст. 64 МК України), відповідач не надав належної оцінки наявної у нього інформації про митне оформлення митними органами ідентичних або подібних ввезеному позивачем автомобілів, виходячи з якої вартість таких ідентичних або подібних автомобілів є меншою за митну вартість ввезеного позивачем автомобіля.

Виходячи з наведених норм, приймаючи до уваги, що у поданих декларантом документах наявні всі відомості, що підтверджують числові значення складової митної вартості товару та відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена придбаний позивачем транспортний засіб на підставі рахунку-фактури № 19434 від 03.09.2019, а також транспортних витрат (витрат на пальне), у відповідача не було обґрунтованих підстав вважати, що має місце заявлення неповної та/або недостовірної відомості про митну вартість товару, у тому числі невірне визначення митної вартості такого товару.

Судом встановлено, що декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару були подані всі необхідні документи, що передбачені ч. 2 ст.53 Митного кодексу України.

Крім того, позивачем було надано висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 24.09.19 № 1508т19, здійснений експертом ОСОБА_2 на замовлення позивача, згідно якому «ринкова вартість легкового автомобіля Citroen С4 Picasso 1.6 HDі, реєстраційний номер НОМЕР_6 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , що ввозиться на митну територію України, на дату оцінки становить 143063,31 грн., що згідно з офіційним курсом НБУ на 24.09.2019, відповідно, становить: 5353,48 EUR».

Отже, згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження про оцінку транспортного засобу від 24.09.2019 № 1508т19, вартість автомобіля визначена експертом на рівні 5353,48 Євро.

Також, у висновку дослідження експерта зазначено, що вартість автомобіля скоригована в сторону зменшення на 8 % у зв`язку із тим, що салон забруднений, відзначені порушення лакофарбового покриття в районі лівої передньої двері, капота і порогів, визначені сліди відновлювального ремонту лівих передніх дверей. Відомості про пошкодження лакофарбового покриття міститься також у рахунку/договорі про покупку від 03.09.2019 № 19464.

З огляду на викладене, суд встановив позивачем при декларуванні митної вартості товару подані документи, які є достатніми для підтвердження заявленої митної вартості цього товару, а відповідачем не доведено, що до декларації внесено недостовірні або неточні відомості, надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості, що є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару, обраного позивачем, і розцінено митницею як заниження позивачем митної вартості.

Крім того, суд першої інстанції вірно визнав помилковим посилання відповідача на дані інформаційних ресурсів митних органів, на яких ґрунтується оскаржуване рішення відповідача від 26.09.2019, а саме: на ЕМД від 05.09.2019 № UA100120/2019/209056, оскільки, крім усіх параметрів автомобіля, як то: марка, модель, номер кузова, тип двигуна, об`єм циліндрів, потужність, дата виготовлення, відповідачем не надано доказів урахування недоліків у автомобілі та відповідно фактичний фізичний стан автомобіля (пробіг, пошкодження, проведення відновлювального ремонту, наслідки експлуатації тощо).

Таким чином, є вірним висновок суду першої інстанції, що рішення про коригування митної вартості товарів від 26.09.2019 №UА110000/2019/200204/2 є протиправним та підлягає скасуванню.

Судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2019 року у справі № 160/10710/19 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко