Справа № 280/1068/20
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

01 червня 2020 року (15 год. 30 хв.)Справа № 280/1068/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Калашник Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Лузан К.Ю.,

представника позивача - Божка А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Слов'янський пух Україна» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

18.02.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Слов'янський пух Україна» (далі - позивач) до Київської митниці Держмитслужби (далі - відповідач), в якій позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000485/2 від 15.08.2019.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що між позивачем та ЗАТ «Nostra» (Литовська Республіка) укладений Контракт, відповідно до якого позивач купує тканину та текстильні вироби для реалізації (продажу) його на території України на умовах цього Контракту. Товар продається на умовах «Incoterms 2010», а умови відвантаження обумовлюються в додатках до Контракту на кожну партію товару окремо. Між продавцем та позивачем укладений Додаток №17 до Контракту, відповідно до якого продавець продає, а позивач купує тканини в асортименті на умовах Додатку 17. Загальна сума за додатком 17 складає 66 493,65 євро; товар продається на умовах СІР Василівка (Запорізька обл., Україна) відповідно до Incoterms 2010; ціна включає вартість товару, упаковки, маркування і транспортування; оплата здійснюється протягом 90 (дев'яноста) днів з дати відвантаження на реквізити, вказані в рахунку-фактурі (invoice). Дата відвантаження - дата виставлення рахунку-фактури (invoice). Також між сторонами контракту укладений Додаток №18 до Контракту, відповідно до якого продавець продає, а позивач купує тканини в асортименті на умовах Додатку 18; загальна сума за Додатку 18 складає 8 970,00 євро; товар продається на умовах СІР Василівка (Запорізька обл., Україна), відповідно до Incoterms 2010; оплата - 100% передоплата на реквізити, вказані в рахунку на передоплату. Позивачем 31 липня 2019 року перераховано продавцю 8 970,00 євро за товар за Додатком 18. 07 серпня 2019 року продавець виставив позивачу до сплати відповідно до Додатку 17 рахунок- фактуру, відповідно до якого позивач мав сплатити вартість товару в розмірі 66 493,65 євро до 05 листопада 2019 року, та відповідно до Додатку 18 рахунок-фактуру позивач мав сплатити вартість товару в розмірі 8 970,00 євро до 07 серпня 2019 року. 12 серпня 2019 року позивач подав до відповідача митну декларацію на придбаний товар із зазначенням загальної вартості у розмірі 75 463,65 євро. Зазначає, що позивачем надані всі документи, які підтверджують митну вартість товарів. Проте, 12 серпня 2019 року відповідач надіслав позивачу запит (повідомлення) щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, у якому витребував додаткові документи. Позивач зазначає, що приписами чинного законодавства забороняється вимагати від декларанта особи будь-які документи, не зазначені у нормах МК України. Проте, 13 серпня 2019 року позивач надав відповідачу додаткові документи. Не зважаючи, що позивачем надані всі документи, необхідні для підтвердження митної вартості товару, 15 серпня 2019 року відповідач прийняв Рішення про коригування митної вартості товарів, яким застосував резервний метод для визначення митної вартості товару 4 та товару 5, тим самим визнавши митну вартість товару 1, 2, 3, визначену позивачем за першим методом. Також 15 серпня 2019 року відповідач виніс картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, якою відмовив позивачу в митному оформленні (випуску) товару. Позивач для випуску товару у вільний обіг, сплатив фінансову гарантію для забезпечення сплати позивачем митних платежів для товару у розмірі 121227,13 грн. Позивач не погоджується із рішення про коригування митної вартості та зазначає, що відповідачем протиправно не врахував надані позивачем документи. Позивач зазначає про безпідставність прийнятого рішення та його протиправний характер, адже відповідач, на думку позивача, вибірково дослідив наданий позивачем пакет документів для підтвердження митної вартості товару На підставі викладеного просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 24.02.2020 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі, призначено підготовче судове засідання на 23.03.2020.

20.03.2020 представник відповідача надав суду відзив на адміністративний позов (вх.№13253), в якому зазначає, що під час митного оформлення позивачем товару, відповідачем було додатково здійснено перевірку правильності визначення митної вартості шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено. При здійсненні порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, встановлено, що вартість заявлених до митного оформлення товарів є меншою від мінімального рівня митної вартості товарів, інформація по яким міститься у АСМО Інспектор та ціновій базі ЄАІС. Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості за митною декларацією детально розглянуто подані до митного оформлення документи та встановлено, що документи надані не в повному обсязі та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Від позивача в повідомленні про витребування додаткових документів витребувані додаткові документи, оскільки встановлено, що документи надані не в повному обсязі та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни. Зокрема, відповідно до умов поставки СІР передбачено страхування товару. Витрати понесені на страхування є невід'ємною складовою митної вартості товарів, однак страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування відсутні. Також, до митного оформлення надано Додаток до контракту № 18, відповідно до якого передбачено 100 % передоплату, проте банківські платіжні документи відсутні. Також, згідно з пунктом 3.1 зовнішньоекономічного контракту розрахунок у випадку передоплати відбувається по рахунку-проформі, проте рахунок-проформа відсутні серед поданих документів. Тому у відповідача виникли обґрунтовані сумніви у правильності визначення декларантом митної вартості товару, що стало підставою для витребування додаткових документів. Проте, декларантом не виконано вимоги щодо надання всіх додаткових документів та подані до митного оформлення документи не містили інформації щодо вартості оцінюваного товару та не підтверджує числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. За результатами проведених консультацій встановлено, що вищевикладені розбіжності, неточності та сумніви в достовірності відомостей, що містяться в наданих документах, не дають можливості визнати заявлену митну вартість товарів за першим методом. Також відповідач зазначає про неможливість застосування інших методів, окрім резервного. Відповідач зазначає, що при вчиненні дій щодо визначення митної вартості товару митний орган діяв на підставі закону, в межах своїх повноважень, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та з дотриманням всіх інших принципів, зазначених у ст.2 КАС України, та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 23.03.2020 розгляд справи відкладався до 15.04.2020.

Ухвалою суду від 15.04.2020 закрито підготовче провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.05.2020.

Ухвалою суду від 13.05.2020 розгляд справи відкладався до 01.06.2020.

У судове засідання 01.06.2020 представник відповідача не прибув. Про дату, час та місце повідомлений належним чином, до суду жодних клопотань не надсилав.

Відповідно до ч.3 ст.205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні 01.06.2020 позовні вимоги підтримав повністю та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Також представник позивача до закінчення судових дебатів заявив суду усне клопотання про вирішення питання щодо розподілу судових витрат після ухвалення рішення по суті.

01.06.2020 у судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п'ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, судом встановлені наступні обставини.

Судом встановлено, що 28 вересня 2018 року між Закритим акціонерним товариством «Nostra» - продавець (Литовська Республіка) та позивачем укладений Контракт №216/18, відповідно до якого продавець продає, а позивач купує тканину та текстильні вироби для реалізації (продажу) його на території України на умовах цього Контракту (а.с.12).

Відповідно до пунктів 2.1, 2.3 та 3.2 Контракту, асортимент товару та ціни узгоджуються сторонами в додатках до Контракту на кожну партію товару окремо в письмовому вигляді.

Товар продається на умовах «Incoterms 2010», а умови відвантаження обумовлюються в додатках до Контракту на кожну партію товару окремо.

Умови оплати узгоджуються в додатках до цього Контракту на кожне відвантаження окремо та вказуються в рахунку (invoice) або рахунку-проформі (invoice-proforma).

31.07.2019 між ЗАТ «Nostra» та позивачем укладений Додаток №17 до Контракту, відповідно до пунктів 1.1, 2.2-2.3, 2.5 якого продавець продає, а позивач купує тканини в асортименті на умовах Додатку 17. Загальна сума за Додатком 17 складає 66493,65 євро. Товар продається на умовах СІР Василівка (Запорізька область, Україна) відповідно до Incoterms 2010. Ціна включає вартість товару, упаковки, маркування і транспортування. Оплата здійснюється протягом 90 (дев'яноста) днів з дати відвантаження на реквізити, вказані в рахунку-фактурі (invoice). Дата відвантаження - дата виставлення рахунку-фактури (invoice) (а.с.13).

31.07.2019 між ЗАТ «Nostra» та позивачем укладений Додаток №18 до Контракту, відповідно до пунктів 1.1, 2.2-2.3, 2.5 якого продавець продає, а позивач купує тканини в асортименті. Загальна сума за Додатку 18 складає 8 970,00 євро. Товар продається на умовах СІР Василівка (Запорізька область, Україна), відповідно до Incoterms 2010. Оплата - 100% передоплата на реквізити, вказані в рахунку на передоплату (invoice for prepayment) (а.с.15).

31.07.2019 позивач перерахував Продавцю 8 970,00 євро за товар за Додатком 18, відповідно до Платіжного доручення №1700JBKLJ0 від 31.07.2019 (а.с.24).

07.08.2019 ЗАТ «Nostra» виставило позивачу до сплати, відповідно до Додатку 17, Рахунок-фактуру №MS 19/0006, відповідно до якого позивач мав сплатити вартість товару в розмірі 66493,65 євро до 05.11.2019, та відповідно до Додатку 18 Рахунок-фактуру №EKS 19/0045, відповідно до якого позивач мав сплатити вартість товару в розмірі 8970,00 євро до 07.08.2019 (а.с.14, 16).

12.08.2019 позивач подав до Київської митниці ДФС митну декларацію ІМ40ДЕ №UA125110/2019/415386 (а.с.10-11), у графах 31 якої позивачем зазначений товар, придбаний у ЗАТ «Nostra», а саме:

1) тканина вибивна з синтетичних комплексних нетекстурованих поліефірних ниток (100%), полотняного переплетення, без покриття та без просочення, 1x1, завширшки 220±1 см, щільністю 85±5г/м , код товару згідно з УКТ ЗЕД - , в кількості 47 184 погонні метри, загальною вартістю 42 340,59 євро, визначеною за основним методом визначення митної вартості товарів - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) (надалі - Товар 1);

2) тканина відбілена з синтетичних комплексних нетекстурованих поліефірних ниток (100%), полотняного переплетення, без покриття та без просочення, 1x1, завширшки 220±1 см, щільністю 60- 85±5г/м2, код товару згідно з УКТ ЗЕД - , в кількості 25 310 погонних метрів, загальною вартістю 15 466,42 євро, визначеною за основним методом визначення митної вартості товарів - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) (надалі - Товар 2);

3) тканина пофарбована з поліефіру 100% та DOT, полотняного переплетення, вкрита пластиковими пакетами, завширшки 220 см, щільністю 85±5г/м2, STANNDARD-DOT, 1x1, код товару згідно з УКТ ЗЕД - , в кількості 5 149,00 погонних метрів, загальною вартістю 8 032,44 євро, визначеною за основним методом визначення митної вартості товарів - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), (надалі - Товар 3);

4) тканина бавовняна 100%, сурова, полотняного переплетення, завширшки 170 см, щільністю 145±5г/м2, без покриття та без просочення, код товару згідно з УКТ ЗЕД - , в кількості 976,41 погонних метрів та 1 045 погонних метрів, загальною вартістю 654,20 євро, визначеною за основним методом визначення митної вартості товарів - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) (надалі - Товар 4);

5) трикотажне полотно поперечнов'язаного переплетення, без покриття та без просочення (не піддане ворсуванню), виготовлене з волокон поліаміду 90-95% та еластану 10-15% (LYCRA/MESH), ELASTAN KNITTED, код товару згідно з УКТ ЗЕД - , загальною вартістю 8 970,00 євро, визначеною за основним методом визначення митної вартості товарів - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), (надалі - Товар 5).

Відповідно до граф 20, 22 та 42 Митної декларації ІМ40ДЕ №UA125110/2019/415386 загальна вартість товару склала 75 463,65 євро.

12.08.2019 відповідач надіслав позивачу запит (повідомлення) щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару за ВМД №UA125110/2019/415386 (а.с.21), відповідно до якого відповідач витребував від позивача надання наступних документів: 1) договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов'язаними з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування; 5) каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару; 6) виписки з бухгалтерської документації; 7) банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару; 8) за наявності - інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 9) висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини.

13.08.2019 позивач надав відповідачу лист №1308, разом з яким надав фотокопії наступних документів: Генерального страхового полісу №113983294 від 12 квітня 2019 року, укладеного між ЗАТ «Nostra» та страховою компанією АВ «Lietuvos draudimas»; платіжного доручення №1700JBKLJ0 від 31.07.2019 (а.с.22-24).

15 серпня 2019 року відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000485/2, яким застосовано резервний метод для визначення митної вартості Товару 4 та Товару 5. Митну вартість Товару 1, Товару 2 та Товару 3, визначена за основним методом визначення митної вартості товарів - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) (а.с.25).

Також, 15.08.2019 відповідачем оформлена Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (а.с.26-27).

15 серпня 2019 року позивач для випуску товару у вільний обіг подав відповідачу Митну декларацію ІМ40ДЕ №UA125110/2019/415752 та сплатив фінансову гарантію для забезпечення сплати позивачем митних платежів для товару у розмірі 121227,13 грн. (а.с.28-29).

01.11.2019 позивач у листом №0111/19-01 для підтвердження заявленої митної вартості товару у розмірі 75463,65 євро, надав відповідачу наступні документи та інформацію (а.с.30-31):

1) щодо договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов'язаного з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається, рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом) та рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту) - позивач зазначив про відсутність у нього будь-яких договорів (угоди, контракти) із третіми особами, пов'язані з договором про поставку спірного товару, рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, та рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту), оскільки треті особи не залучалися позивачем до поставки товару, а всі витрати на доставку товару до названого місця призначення (м. Василівка, Запорізька область, Україна) понесені ЗАТ «Nostra»;

2) щодо страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, - позивач зазначив, що надав відповідачу Генеральний страховий поліс №113983294 від 12 квітня 2019 року, укладений між Продавцем та страховою компанією АВ «Lietuvos draudimas»;

3) щодо каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару - позивач зазначив, що відповідачу надавав Прайс-лист ЗАТ «Nostra» від 07 серпня 2019 року;

4) щодо виписки з бухгалтерської документації - позивач надав відповідачу роздруківку Картки рахунку бухгалтерського обліку за 9 місяців 2019 року в розрізі кредиторської заборгованості позивача перед ЗАТ «Nostra»;

5) щодо банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару та, за наявності - інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, - позивач надавав відповідачу фотокопію платіжного доручення на суму 8 970,00 євро, з яких позивач перерахував 8 970,00 євро в рахунок сплати за спірний Товар.

Також, позивач додатково надав відповідачу фотокопії платіжних доручень;

6) щодо висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини - позивач зазначив про відсутність будь-яких висновків про якісні та вартісні характеристики товару.

07.11.2019 відповідач надіслав позивачу лист №13641/8/10-70, яким повідомив позивачу про відсутність підстав для скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 15.08.2019 №UA125110/2019/000485/2 (а.с.45-46).

Не погоджуючись із Рішенням відповідача від 15.08.2019 №UA125110/2019/000485/2, вважаючи, що ним до митного органу надані всі документи для підтвердження митної вартості за основним методом, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, Митного кодексу України, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 Митного кодексу України, з міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з частиною 2 статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Частиною першою статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 Митного кодексу України).

Статтею 57 Митного кодексу України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою та другою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до частини 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до частин першої та другої статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, частиною першою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи Частина друга статті 58 Митного кодексу України).

Згідно з частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За приписами частини третьої статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина шоста статті 53 Митного кодексу України).

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Судом встановлено, що декларантом (позивачем у справі) для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару були подані всі документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

Проте, при перевірці правильності визначення митної вартості товару, згідно вимог статті 53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи надані не в повному обсязі та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема витрати понесені на страхування. У МД №UA125110/2019/415386 заявлені умови поставки СІР-Василівка згідно з ІНКОТЕРМС. Відповідно до умов поставки СІР передбачено страхування товару. Витрати понесені на страхування є невід'ємною складовою митної вартості товарів, однак страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування відсутні, що суперечать умовам поставки СІР (фрахт/перевезення та страхування оплачено до (... назва місця призначення). При формуванні ціни товару на умовах поставки СІР продавець враховує витрати на страхування товару до місця призначення. Крім того, продавець зобов'язаний за власний рахунок застрахувати вантаж у відповідності з договором купівлі-продажу, на умовах надання права покупцю або іншій особі, що володіє страховим інтересом відносно товару, заявляти вимоги безпосередньо до страховика, а також надати покупцю страховий поліс або інший доказ страхового покриття. Крім того, до митного оформлення надано Додаток до контракту № 18, відповідно до якого (пункт 2.5) передбачено 100 % передоплату, проте банківські платіжні документи відсутні. Також, згідно з пунктом 3.1 зовнішньоекономічного контракту розрахунок у випадку передоплати відбувається по рахунку-проформі, рахунок-проформа відсутні серед поданих документів. Тому відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.

Так, відмовляючи в митному оформленні товару за першим методом, митний орган послався на неподання позивачем додатково витребуваних документів, а відтак заявлена митна вартість товару не може бути визнана.

Такий висновок митного органу не відповідає обставинам справи, з огляду на наступне.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 13.08.2019 позивач листом №1308 надав відповідачу Генеральний страховий поліс №113983294 від 12 квітня 2019 року, укладений між ЗАТ «Nostra» та страховою компанією АВ «Lietuvos draudimas» та платіжне доручення №1700JBKLJ0 від 31.07.2019. Також 01.11.2019 позивач листом №0111/19-01 надав відповідачу наступні документи та інформацію, а саме зазначив, що треті особи не залучалися позивачем до поставки товару, а всі витрати на доставку товару до названого місця призначення (м. Василівка, Запорізька область, Україна) понесені ЗАТ «Nostra»; зазначив, що надав відповідачу Генеральний страховий поліс №113983294 від 12 квітня 2019 року, укладений між продавцем та страховою компанією АВ «Lietuvos draudimas»; зазначив, що надавав Прайс-лист ЗАТ «Nostra» від 07 серпня 2019 року; позивач надав відповідачу роздруківку Картки рахунку бухгалтерського обліку за 9 місяців 2019 року в розрізі кредиторської заборгованості позивача перед ЗАТ «Nostra»; позивач надавав відповідачу фотокопію платіжного доручення на суму 8 970,00 євро, з яких позивач перерахував 8 970,00 євро в рахунок сплати за спірний Товар; також надав платіжні доручення; зазначив про відсутність будь-яких висновків про якісні та вартісні характеристики товару.

Проте, відповідачем листом №13641/8/10-70, повідомив позивачу про відсутність підстав для скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 15.08.2019 №UA125110/2019/000485/2.

Суд не погоджується із таким рішенням відповідача та зазначає, що надані позивачем до митного оформлення додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, у строк передбачений ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України спростовують сумніви щодо достовірності поданих декларантом відомостей про митну вартість товару та/або неправильності обрання позивачем методу визначення та обчислення митної вартості товару.

У відповідності до частини шостої статті 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частин першої - третьої статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається у разі коли виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Суд зазначає, що відповідачем скориговано митну вартість Товару 4 та Товару 5 за ІМ40ДЕ №UA125110/2019/415386, проте позивачем був наданий один і той самий пакет документів для підтвердження митної вартості як Товару 4 та Товару 5, так і Товару 1, Товару 2 та Товару 3.

Також, відповідачем не враховані надані позивачем банківські платіжні доручення при визначенні митної вартості Товару 4 та Товару 5. Проте, відповідно до Додатку 17 до контракту, оплата за частину спірного Товару здійснюється протягом 90 (дев'яноста) днів з дати відвантаження. При цьому датою відвантаження є дата виставлення рахунку-фактури (07 серпня 2019 року). Тобто, позивач повинен був оплатити частину Товару згідно з Додатком 17 до 05 листопада 2019 року включно. Також, відповідно до Додатку 18, оплата за частину спірного Товару є 100% передоплата. При цьому, на виконання умов оплати за частину товару, позивач сплатив вартість такої частини товару у розмірі 8970,00 євро, що підтверджується Платіжним дорученням №17000JBKLJ0, та яке надане відповідачу 13.08.2019.

Також позивач листом від 01.11.2019 №0111/19-01 надав відповідачу банківські платіжні документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного Товару, а також надав відповідачу раніше надані платіжні доручення.

Також суд зауважує, що позивач надав відповідачу Генеральний страховий поліс №113983294 від 12 квітня 2019 року, укладений між ЗАТ «Nostra» та страховою компанією АВ «Lietuvos draudimas», згідно з яким здійснюється страхове покриття в рамках страхової суми на всі перевезення продавця в період дії такого Генерального страхового полісу з 09 травня 2019 року по 08 травня 2020 року.

Також, при поданні ІМ40ДЕ №UA125110/2019/415386 позивач надав відповідачу Експортні митні декларації.

Отже, суд вважає, що позивачем подано відповідачу достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за першим методом, а тому заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам статті 58 Митного кодексу України. Натомість, митним органом безпідставно здійснено коригування митної вартості та застосовано другорядний метод визначення митної вартості товару - резервний.

Відповідачем під час судового розгляду справи не доведено суду, що документи подані позивачем для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, суд дійшов висновку, рішення про коригування митної вартості товарів від 15.08.2019 №UA125000/2019/000485/2 є таким, що підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

У відповідності до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином на з бюджетних асигнувань відповідачу позивачу мають бути присуджені позивачу судові витрати, документально підтверджені у сумі 2102,00грн.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Слов'янський пух Україна» (71600, Запорізька область, м. Василівка, вул. Богдана Хмельницького, буд. 3, ) до Київської митниці Держмитслужби (03124, м.Київ, бул.Вацлава Гавела, 8-А, ) про визнання протиправним та скасування рішення,- задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000485/2 від 15.08.2019.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Слов'янський пух Україна» за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк, визначений ст.295 КАС України, а також інші процесуальні строки щодо апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 03.06.2020.

Суддя Ю.В. Калашник