Справа № 200/2808/20-а
Суддя: Грищенко Є.І.
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2020 р. Справа№200/2808/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грищенка Є.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дії та зобов`язання вичинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач, управління) про визнання протиправними дії щодо відмови в зарахуванні періоду навчання з 01 грудня 1978 року по 31 серпня 1979 року, періоду роботи з 01 квітня 1993 року по 04 січня 1997 року, з 08 січня 1997 року по 01 вересня 1999 року та довідки про заробітну плату від 04 січня 1997 року за період з квітня 1993 року по грудень 1996 року; зобов`язання зарахувати період навчання з 01 грудня 1978 року по 31 серпня 1979 року, періоди роботи з 01 квітня 1993 року по 04 січня 1997 року, з 08 січня 1997 року по 01 вересня 1999 року з моменту подання заяви про призначення пенсії ( 31 грудня 2017 року), зобов`язання зарахувати довідку № 2 про заробітну плату від 04 січня 1997 року за період з квітня 1993 року по грудень 1996 року.

В обґрунтування позову зазначено, що 31 грудня 2017 року позивачу було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До загального стажу відповідачем не було враховано період навчання та періоди роботи, а також довідку про заробітну плату № 2. Вказані дії позивача призвели до зменшення коефіцієнту по стажу та заробітній платі.

З метою поновлення порушених прав позивач звернувся до управління із заявою від 17 вересня 2019 року про прийняття документів, які підтверджують страховий стаж, однак листом від 21 жовтня 2019 року відповідач повідомив про відмову у зарахуванні спірних періодів та перерахунку пенсії.

Позивач вважає такі дії управління протиправними, тому звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 27 березня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) учасників справи, визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено строк звернення, відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення.

23 квітня 2020 року на електрону адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача повністю заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що при призначенні пенсії до загального страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 01.04.1993 р. по 04.01.1997 р., оскільки в трудовій книжці при звільненні з роботи відсутній підпис директора. Крім того, адреса місцезнаходження підприємства, що зазначена в наданих заявником довідках не співпадає з адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Також при зверненні позивача за призначенням пенсії, було встановлено, що в трудовій книжці за період роботи з 08.01.1997 р. по 01.09.1999 р є виправлення в даті наказу про прийом, про що було повідомлено позивача. Період навчання з 01.12.1978 р. по 31.08.1979 р. на підготовчому відділенні при Жданівському металургійному інституті не може бути враховано до стажу роботи, оскільки особи, які навчались на підготовчому факультеті не є студентами вищого навчального закладу. Також представник відповідача зазначив, що в наданій позивачем довідці, адреса місцезнаходження підприємства не співпадає з адресою зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Представник відповідача наполягав на застосуванні ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки про порушення своїх прав позивач дізнався у 2017 році.

Ухвалою суду від 24 квітня 2020 року зобов`язано відповідача надати суду докази.

05 травня 2020 року на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив. Позивач зазначив, по-перше, що ТОВ «Проектмаш ЛТД» було зареєстровано у 1988 року за адресою м. Маріуполь, Донецьке шосе, 3, а надалі підприємство перереєструвалось за адресою вул . Новоутробна, 25. У період з 1993 року по 1997 року свідоцтво про державну реєстрацію було дійсне. По-друге, позивач зазначив, що в трудовій книжці відсутні виправлення в записах про роботу за період з 08 січня 1997 року по 01 вересня 1999 року. По-третє, позивачем була надана довідка із підприємства «Ждановтяжмаш» про виплату стипендії на денному підготовчому відділенні щомісячно з 01 грудня 1978 року по 01 вересня 1979 року.

12 травня 2020 року на адресу суду надійшло заперечення на відповідь на відзив. Представник відповідача надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Суд зазначає, Законом України від 29 березня 2020 року № 3275 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)» внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) шляхом продовження процесуальних строків, в тому числі строків розгляду адміністративних справ.

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Судом встановлено, що позивач звернувся до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою від 27 грудня 2017 року про призначення пенсії за віком. До заяви було додано: довідку про присвоєння ідентифікаційного коду, документ про місце проживання, паспорт, трудову книжку, військовий квиток, диплом. (а.с. 131- 132)

Відповідно до розписки-повідомлення позивачу було рекомендовано надати такі документи: довідку із СПОВ про заробітну плату з 01 липня 2000 року, довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01 липня 2000 року, довідку про стаж, що визначена порядком підтвердження наявного трудового стажу. Зазначені документи були подані позивачем 26 березня 2018 року.

Рішенням 31 від 16 травня 2018 року позивачу було призначено пенсію з 31 грудня 2017 року, тривалість страхового стажу становить 17 років, 11 місяців, 21 день.

Однак, до страхового стажу позивача не було враховано: період навчання з 01 грудня 1978 року по 31 серпня 1979 року, оскільки час перебування позивача на підготовчому відділенні при Жданівському металургійному інституті не є навчанням у вищому навчальному закладі; період роботи з 01 квітня 1993 року по 04 січня 1997 року, оскільки в записі про звільнення відсутній підпис директора, а також у зв`язку з тим, що в наданій довідці не співпадає адреса підприємства; період роботи з 08 січня 1997 року по 01 вересня 1999 року, оскільки в трудовій книжці є виправленні в даті наказу про прийом. Крім того, при призначенні пенсії не враховано довідку про заробітну плату №2, оскільки в наданій довідці адреса місцезнаходження підприємства не співпадає з адресою, вказаною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Зазначене підтверджується відповідачем у відзиві на позовну заяву.

З метою відновлення порушених прав 17 вересня 2019 року позивач звернувся до управління із заявою у довільній формі, в якій просив прийняти документи, які підтверджують пенсійний страховий стаж.

Листом від 21 жовтня 2019 року відповідач повідомив, що позивачу було здійснено перерахунок пенсії на виплатний період з липня 2019 року, та до загального стажу було враховано період військових зборів - 25 червня 1984 року по 09 серпня 1984 року. Крім того, у листі зазначено, що в наданій довідці №3 відсутній кутовий штамп та підстави видачі довідки, адреса місцезнаходження підприємства не співпадає згідно адреси, вказаної в реєстрі. В довідці № 5 відсутні підстави видачі довідки та адреса місцезнаходження підприємства не співпадає згідно адреси, вказаної в реєстрі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону № 1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058 визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У відповідності до пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Закон України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 р. відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Також Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Відповідно до ст. 62 вищевказаного Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Це передбачено Постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», а саме п. 20, згідно якого лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Таким чином, основним документом, якій підтверджує стаж роботи на підприємстві є трудова книжка.

Щодо спірних періодів трудова книжка позивача містить наступні записи:

Жданівський металургійний інститут

- 01.12.1978 р. зарахований до складу слухачів денного підготовчого відділення:

- 26.07.1979 р. зарахований до складу студентів 1 курсу інституту;

- 10.08.1984 р. відрахований зі студенів у зв`язку закінченням інституту;

- 01.04.1993 р. прийнятий на посаду інженера-конструктора 2 категорії ТОВ «Проектмаш ЛТД»;

- 04.01.1997 р. звільнений за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України;

- ТОВ «Макс ЛТД» 08.01.1997 р. прийнятий на посаду інженера-конструктора 2 категорії. ТОВ «Макс ЛТД» перейменовано в ТОВ «Агростроймонтаж»;

- 25.07.1997 р. переведений директором ТОВ «Агростроймонтаж»

- 01.09.1999 р. звільнений за власним бажанням.

Суд зазначає, що відсутність підпису директора у записі про звільнення чи виправлення в даті наказу про прийом на роботу не спростовує наявність у позивача стажу роботи.

Пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне та правильне оформлення трудової книжки та інших документів щодо відомостей про періоди роботи на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача).

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 "Про трудові книжки працівників", відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17 провадження № К/9901/1298/17.

Суд також не приймає посилання відповідача як на підставу для не врахування трудового стажу на те, що в наданих позивачем довідках вказано адресу ТОВ «Проектмаш ЛТД», що не співпадає з адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, оскільки трудова книжка містить всі необхідні записи для врахування періоду роботи позивача на ТОВ «Проктмаш ЛТД».

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду навчання на підготовчому відділенні Жданівського інституту, суд зазначає наступне.

Під час навчання позивача на підготовчому відділені діяли норми Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року № 162 пункт 2.15 якої передбачав, що студентам, особам, які навчаються, аспірантам та клінічним ординаторам, що мають трудові книжки, учбовий заклад (науковий заклад) вносить запис про час навчання на денних відділеннях (в тому числі підготовчих) вищих і середніх спеціальних учбових закладах, в партійних школах і школах профруху. Підставою для таких записів є накази учбового закладу (науковий заклад) про зарахування або відрахування студента, особи, яка навчається, аспіранта, клінічного ординатора.

Як вже зазначалось раніше, такий запис міститься в трудовій книжці позивача.

Таким чином, враховуючи те, що за нормами законодавства, що діяло у період навчання в учбовому закладі, слухачі підготовчого відділення за правовим статусом прирівняні у правах до студентів вищого навчального закладу, час навчання на підготовчому відділенні за денною формою навчання не переривав трудового стажу, суд приходить до висновку про те, що час навчання позивача на підготовчому відділенні (денна форма навчання) в Жданівському інституті підлягає зарахуванню до його трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду від 17.11.2016 року по справі К/800/23674/15.

А отже, суд вважає що відповідачем при призначенні пенсії протиправною не було враховано період з 01 грудня 1978 року по 31 серпня 1979 року до страхового стажу позивача.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та підтверджується відповідачем у відзиві, при призначенні пенсії позивачу, не було враховано довідку про заробітну плату № 2 за період з 01 квітня 1993 року по 31 грудня 1996 року, оскільки адреса місцезнаходження підприємства, що зазначена в довідці не співпадає з адресою підприємства в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ст. 40 Закону № 1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до п.п. 3 п. 2.1. "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок), для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року.

Пунктом 2.10 Порядку передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Таким чином, єдиною підставою для проведення розрахунку пенсії на підставі заробітної плати є первинні документи про нарахування такої заробітної плати. Видача довідок про заробітну плату проводиться підприємством, відповідно до первинних документів за нормативними документами, які дійсні на момент видачі довідки.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду України від 17 березня 2015 року у справі № 12-11а-15.

Крім того, відповідно до ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається дуже великий обсяг прав та обов`язків в органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення. Такі повноваження повинні бути використані з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких вони спрямовані.

Однак, не зважаючи на те, що відповідач був обізнаний про місцезнаходження ТОВ «Проектмаш ЛТД», він не скористався правом провести перевірку довідки та призначив позивачу пенсію без врахування довідки про заробітну плату, що на думку суду суперечить нормам чинного законодавства України, в тому числі приписам статті 19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, суд зазначає, що зміна адреси підприємством не є підставою для неврахування особі довідки про заробітну плату.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши вищенаведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що під час призначення пенсії, відповідачем протиправно було не зараховано до страхового стажу позивача період навчання з 01 грудня 1978 року по 31 серпня 1979 року, періоди роботи з 01 квітня 1993 року по 04 січня 1997 року та з 01 серпня 1997 року по 01 вересня 1999 року та не враховану довідку про заробітну плату №2 від 04 січня 1997 року за період роботи з квітня 1993 року по грудень 1996 року.

Згідно положень ч.2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд вважає, що для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та змінити спосіб захисту порушеного права шляхом зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії з дати її призначення, врахувавши до його страхового стажу період навчання з 01 грудня 1978 року по 31 серпня 1979 року, періоди роботи з 01 квітня 1993 року по 04 січня 1997 року та з 08 січня 1997 року по 01 вересня 1999 року та довідку про заробітну плату № 2 від 04 січня 1997 року за період з квітня 1993 року по грудень 1996 року.

Суд не приймає посилання відповідача про пропуск позивачем строку звернення та до суду та зазначає, що ухвалою суду від 27 березня 2020 року судом було визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено позивачу строк звернення.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, беручи до увагу всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року суд відстрочив позивачеві сплату судового збору у розмірі 840,80 грн. до ухвалення судового рішення.

Нормами частини другої статті 133 КАС України встановлено, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню на користь Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дії та зобов`язання вичинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, яка полягає у не зарахуванні при призначені пенсії ОСОБА_1 до його страхового стажу періоду навчання з 01 грудня 1978 року по 31 серпня 1979 року, періодів роботи з 01 квітня 1993 року по 04 січня 1997 року та з 08 січня 1997 року по 01 вересня 1999 року та довідки про заробітну плату № 2 від 04 січня 1997 року за період з квітня 1993 року по грудень 1996 року.

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а, ) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) з дати її призначення, зарахувавши до його страхового стажу період навчання з 01 грудня 1978 року по 31 серпня 1979 року, періоди роботи з 01 квітня 1993 року по 04 січня 1997 року та з 08 січня 1997 року по 01 вересня 1999 року та довідку про заробітну плату № 2 від 04 січня 1997 року за період з квітня 1993 року по грудень 1996 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а, ) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок ) гривень 80 копійок.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 01 червня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням внесених до КАС України змін згідно з Законом України від 29 березня 2020 року № 3275 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)». Даний строк продовжується на строк дії такого карантину. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.І. Грищенко