Справа № 420/2340/20
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2020-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2340/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Танцюри К.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності Міністерства юстиції України, яка полягає у ненаданні публічної інформації на запити про доступ до публічної інформації ОСОБА_1 від 01 лютого 2020 року № 3/2020, від 03 лютого 2020 року №8/2020 та від 14 лютого 2020 року № 8/2020 повторного, зобов`язання Міністерства юстиції України надати вичерпну належну публічну інформацію на запити про доступ до публічної інформації ОСОБА_1 від 01 лютого 2020 року № 3/2020, від 03 лютого 2020 року № 8/2020 та від 14 лютого 2020 року № 8/2020 повторного, а саме щодо таких питань:

- які посадові особи відповідали за опрацювання адвокатських запитів адвоката Ягунова Д.В., поданих в інтересах ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України та отриманих Міністерством юстиції України за наявними відомостями в дні їх формування та підписання а саме відповідно 12 березня, 28 березня та 04 квітня 2018 року, зокрема й повторно;

- під якими вхідними номерами було зареєстроване вищевказані адвокатські запити адвоката Ягунова Д.В. подані в інтересах ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України в березні-квітні 2018 року, зокрема повторно та коли на них було надано відповіді;

- надання копій всіх відповідей Міністерства юстиції України на адвокатські запити адвоката Ягунова Д.В., подані в інтересах ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України та отримані Міністерством юстиції України за наявними відомостями в дні їх формування та підписання, а саме - відповідно 12 березня, 28 березня та 04 квітня 2018 року, зокрема й повторно;

- коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі Агрокомплекс проти України від 25 липня 2013 року (заява № 23465/03) у частини сплати справедливої сатисфакції, та яку саме суму справедливої сатисфакції станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом;

-коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі East/West Alliance Limited проти України віл 23 січня 2014 року (заява № 19336/04) у частини сплати заявнику справедливої сатисфакції та яку саме суму справедливої сатисфакції станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом;

- коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі Яворовенко та інші проти України від 17 липня 2014 року у частині заяви № 22422/05 АТ Індустріалекспорт від 10 червня 2005 року щодо виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово- промисловій палаті України від 20 лютого 1997 року з урахуванням рішення господарського суду м. Києва від 29 серпня 2007 року та яку саме суму за цим рішенням станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом;

- надати посвідчену копію підсумкового документу службової перевірки Міністерством юстиції України інформації, викладеної у листі Генеральної прокуратури України від 03.11.2015р. № 32-20003-15, щодо законності перерахування Міністерством юстиції України коштів на користь ПАТ НЕЮ Агрокомплекс на виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі Агрокомплекс проти України від 25 липня 2013 року (заява №23465/03), здійсненої відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 01 грудня 2015 року № 4243/к та посвідчену копію цього наказу Міністерства юстиції України.

Ухвалою суду від 06.04.2020р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

24.04.2020р. до суду від позивача надійшла заява по справі №420/2340/20, згідно якої позивач, збільшив розмір позовних вимог та звернувся із позовними вимогами: про визнання протиправними дій та бездіяльності Міністерства юстиції України, які полягають у ненаданні належної інформації (відомостей) на запити ОСОБА_1 від 01 лютого 2020 року № 3/2020, від 03 лютого 2020 року №8/2020 та від 14 лютого 2020 року № 8/2020 повторного, зобов`язання Міністерства юстиції України надати вичерпну належну публічну інформацію на запити ОСОБА_1 від 01 лютого 2020 року № 3/2020, від 03 лютого 2020 року № 8/2020 та від 14 лютого 2020 року № 8/2020 повторного, а саме щодо таких питань:

- які посадові особи відповідали за опрацювання адвокатських запитів адвоката Ягунова Д.В., поданих в інтересах ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України та отриманих Міністерством юстиції України за наявними відомостями в дні їх формування та підписання а саме відповідно 12 березня, 28 березня та 04 квітня 2018 року, зокрема й повторно;

- під якими вхідними номерами було зареєстроване вищевказані адвокатські запити адвоката Ягунова Д.В. подані в інтересах ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України в березні-квітні 2018 року, зокрема повторно та коли на них було надано відповіді;

- надання копій всіх відповідей Міністерства юстиції України на адвокатські запити адвоката Ягунова Д.В., подані в інтересах ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України та отримані Міністерством юстиції України за наявними відомостями в дні їх формування та підписання, а саме - відповідно 12 березня, 28 березня та 04 квітня 2018 року, зокрема й повторно;

- коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі Агрокомплекс проти України від 25 липня 2013 року (заява № 23465/03) у частини сплати справедливої сатисфакції, та яку саме суму справедливої сатисфакції станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом;

-коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі East/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року (заява № 19336/04) у частини сплати заявнику справедливої сатисфакції та яку саме суму справедливої сатисфакції станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом;

- коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі Яворовенко та інші проти України від 17 липня 2014 року у частині заяви № 22422/05 АТ Індустріалекспорт від 10 червня 2005 року щодо виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово- промисловій палаті України від 20 лютого 1997 року з урахуванням рішення господарського суду м. Києва від 29 серпня 2007 року та яку саме суму за цим рішенням станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом;

- надати посвідчену копію підсумкового документу службової перевірки Міністерством юстиції України інформації, викладеної у листі Генеральної прокуратури України від 03.11.2015р. № 32-20003-15, щодо законності перерахування Міністерством юстиції України коштів на користь ПАТ НЕЮ Агрокомплекс на виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі Агрокомплекс проти України від 25 липня 2013 року (заява №23465/03), здійсненої відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 01 грудня 2015 року № 4243/к та посвідчену копію цього наказу Міністерства юстиції України.

Ухвалою суду від 27.04.2020р. прийнято до провадження заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог від 24.04.2020р.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог від 24.04.2020р. зазначив, що ОСОБА_1 , був призначений Урядовим уповноваженим у справах Європейського суду з прав людини розпорядженням Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 р. № 605-р та розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 р. № 1357-р був звільнений з посади Уповноваженого. Позивач вказав, що під час виконання ним функцій Уповноваженого у червні листопаді 2015 року, зокрема, підлягали виконанню такі рішення ЄСПЛ: рішення Європейського суду з прав людини у справі Агрокомплекс проти України від 25 липня 2013 року (заява № 23465/03), за яким Україна в якості справедливої сатисфакції мала сплатити підприємству 27 000 000 євро відшкодування; рішення Європейського суду з прав людини у справі East/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року (заява № 19336/04), за яким Україна в якості справедливої сатисфакції мала сплатити підприємству 5000000 євро відшкодування; рішення Європейського суду з прав людини у справі Яворовенко та інші проти України від 17 липня 2014 року у частині заяви № 22422/05 АТ Індустріалекспорт від 10 червня 2005 року щодо виконання Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20 лютого 1997 року, з урахуванням рішення господарського суду м.Києва від 29 серпня 2007 року. Позивач зазначав, що на час фактичного припинення ним виконання функцій Уповноваженого з 01.12.2015р. сплата коштів у рамках рішення ЄСПЛ у справі Агрокомплекс проти України від 25 липня 2013 року було виконано частково, а щодо двох інших вищезазначених - виконано не було. ОСОБА_1 вказав, що у липні - листопаді 2015 року його, як Уповноваженого було залучено МЮУ до процесів визначення порядку та черговості виконання цих рішень та наразі в офіційних джерелах відсутня будь-яка достовірна інформація щодо виконання або процесу виконання Україною зазначених вище рішень. Позивач, зазначив, що у пресі та з боку правоохоронних органів виникають питання щодо нібито протиправності дій службових осіб із виконання рішень ЄСПЛ, пов`язаних із витрачанням значних коштів Державного бюджету України. За таких умов, позивач, з метою отримання відповідної достовірної інформації у 2020 році, керуючись Законом України від 13 січня 2011 року №2939-VI «Про доступ до публічної інформації», звернувся до відповідача із низкою запитів на отримання публічної інформації . ОСОБА_1 вказав, що листом відповідача від 31.12.2020р. №4753/ПІ-Б-205/14.1 на запит позивача від 27.01.2020р. №1/2020, було надано відповідь про те, що за час роботи в апараті МЮУ на посаді Уповноваженого ОСОБА_1 не притягувався до дисциплінарної відповідальності та що відносно нього не проводилися службові розслідування і дисциплінарні провадження, що відомості стосовно притягнення ОСОБА_1 до матеріальної чи цивільно-правової відповідальності до МЮУ не надходили. Разом з тим, у цьому листі зазначалося, що на виконання доручення Прем`єр-міністра України Яценюка А.П. від 10 листопада 2015 р. № 44890/1/1-15, відповідно до наказу МЮУ від 01 грудня 2015 р. № 4243/к було проведено службову перевірку інформації, викладеної у листі Генеральної прокуратури України від 03 листопада 2015 р. № 32-20003-15, щодо законності перерахування МЮУ коштів на користь ПАТ «НВО «Агрокомплекс» на виконання ЄСПЛ у справі «Агрокомплекс проти України». Також виникало пов`язане з цим питання послідовності та часу виплат з Державного бюджету України за рішеннями у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 р. та рішення ЄСПЛ у справі «Яворовенко та інші проти України» у частині заяви №22422/05 AT «Індустріалекспорт» від 10 червня 2005 р. Як зазначав позивач, вказані питання підіймались у адвокатських запитах до МЮУ у березні 2018 року та відповіді отримані не були. У зв`язку з чим, як вказав ОСОБА_1 , з урахуванням листа відповідача від 31.12.2020р. №4753/ПІ-Б-205/14.1, він звернувся до МЮУ із запитами від 01 лютого 2020 року №3/2020, від 03 лютого 2020 року №8/2020 та від 14 лютого 2020 року № 8/2020 повторно. Так, позивач вказав, що на запит від 01.02.2020р. №3/2020 було надано відповідь про те, що у системі документообігу МЮУ запитувана інформація щодо адвокатських запитів адвоката Ягунова Д.В. стосовно Бабіна Б.В. не значиться. На запит від 03.02.2020р. №8/2020, відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ, із посиланнями на Закон України «Про виконавче провадження», МЮУ було вказано, що запитувана інформація стосується надання інформації щодо виконання рішень ЄСПЛ, але при цьому вказувалося, що заявником «не були підтверджені повноваження представника жодної із сторін у виконавчих провадженнях» стосовно виконання рішення ЄСПЛ. У зв`язку з чим, як вказав позивач у позовній заяві, зазначена відповідь по суті надана не була, а в частині надання копії підсумкового документу службової перевірки взагалі проігнороване. Позивач зазначав, що він повторно звернувся із запитом від 14 лютого 2020 року № 8/2020, уточнюючи в ньому право на отримання вказаної запитуваної інформації, але відповідь №1325/ПІ-Б-440-/201 фактично була тотожна відповіді №ПІ-Б-313/20.1/23. Позивач, посилаючись на те, що запитувана ним інформація стосується його особисто як колишнього Уповноваженого та стосується витрат з Державного бюджету України, має істотне значення особисто для заявника та вагомий публічний інтерес, вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій та бездіяльності Міністерства юстиції України, які полягають у ненаданні належної інформації (відомостей) на запити ОСОБА_1 від 01 лютого 2020 року № 3/2020, від 03 лютого 2020 року №8/2020 та від 14 лютого 2020 року № 8/2020 повторного, зобов`язання Міністерства юстиції України надати вичерпну належну публічну інформацію на запити ОСОБА_1 від 01 лютого 2020 року № 3/2020, від 03 лютого 2020 року № 8/2020 та від 14 лютого 2020 року № 8/2020 повторного. Поряд з тим, позивач вказав, що дії та бездіяльність відповідача порушує не тільки права позивача, гарантовані ст.10 Конвенції 1950 року, ч.2 ст.34 Конституції України та Законом № 2939, але і права, гарантовані п. «с» ч.3 ст.6 та ст.8 Конвенції 1950 року, ч.3 ст.32 Конституції України, ст. 59 Конституції України. Також позивач вказав, що співвіднесення запитуваної інформації з вимогами трискладового тесту, встановленого у рішенні ЄСПЛ «Угорський Гельсінський комітет проти Угорщини» незастосовний у вказаній ситуації, адже він застосовується для захисту від надмірного втручання у право на приватність особи. Водночас, як вказав позивач, МЮУ не є особою у розумінні Конвенції та практики ЄСПЛ щодо трискладового тесту. При цьому, трискладовий тест не мав бути застосованим у питаннях, за якими заявник запитував інформацію про самого себе, адже ОСОБА_1 завідомо погоджується на надання інформації про нього самого. Щодо інформації про службових осіб МЮУ трискладовий тест, на думку позивача, має застосовуватись з урахуванням того, що отримання вказаної інформації було безумовно необхідним не лише для реалізації прав та законних інтересів заявника як запитувача, але й для реалізації запитувачем інформації його функції зі сприяння публічної дискусії з суспільно важливих питань діяльності МЮУ. Таким чином позивач зазначав, що ця інформація збиралася зокрема з метою задоволення саме суспільного (публічного) інтересу.

04.05.2020р. до суду від Міністерства юстиції України надійшов відзив на позовну заяву у якому представник відповідача вказав, що позивачем не зазначено яким саме чином відповіді МЮУ порушують його права, а також, на думку відповідача, позивачем не доведено протиправну бездіяльність оскільки відповіді було надано. При цьому відповідач зазначав, що позивачем не заперечується факт надання відповідей на кожен його запит. Представник відповідача зазначав, що у запитах порушується питання на стадії виконання рішення, а саме звернення рішення до виконання в частині виплати відшкодування та Закон України "Про виконавче провадження" в даному випадку є спеціальним законом який встановлює порядок виконання рішення Європейського суду з прав людини. При цьому, доступ до інформації яка міститься у виконавчому провадженні на стадії виконання рішення мають учасники - сторони виконавчого провадження зокрема, стягувач і боржник та оскільки ОСОБА_1 не є учасником виконавчого провадження, розголошена інформація може порушувати права заявника (стягувача), як учасника виконавчого провадження. Разом з тим, як вказав відповідач, доводи ОСОБА_2 про отримання публічної інформації на стадії виконання судових рішень не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки стосуються інформації щодо процесу виконання рішень та інформації з обмеженим доступом. Розпорядник може надати ту інформацію, яка вже існує і заздалегідь зафіксована на будь-яких носіях та вжиття заходів для того, щоб створити інформацію, якої у володінні розпорядника немає, але щодо якої подано інформаційний запит, не охоплюється поняттям доступу до публічної інформації, а тому не покладає на розпорядника (додаткових) зобов`язань та/або відповідальності за надання/ненадання запитувачу такої інформації. МУЮ, здійснено перевірку вхідної кореспонденції, за результатами якої листом Міністерства юстиції України від 05 лютого 2020 р., №5592/Ш-Б-274/15.8 надано відповідь на запит ОСОБА_1 № 3/2020 від 1 лютого 2020 р, щодо надання інформації стосовно адвокатських запитів ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 , у якій повідомлено позивачу, що у системі електронного документообігу Міністерства юстиції України запитувана інформація не значиться. Крім того предстаник відповідача зазначав, що позивачем надано до суду в якості доказів звернень адвоката Ягунова Д.В. в інтересах ОСОБА_1 до МЮУ копії реєстрів, які містять інформацію про документ (заява, запит), кількість додатків та дату (дата чого, з реєстру не зрозуміло), однак, дані реєстри не містять інформацію направлення або подання запитів/заяв адресату, що може бути підтверджено поштовими накладними, копією документа з вхідним штампом адресата, роздруківками з електронної пошти. Наказом Міністерства юстиції України від 01.12.2015р. №4243/к проведено службову перевірку інформації, викладеної у листі Генеральної прокуратури України від 03.11.2015р. №32-20003-15, щодо законності перерахування Міністерством юстиції України коштів на користь ПАТ "НЕЮ "Агрокомплекс" 335 млн. грн. на виконання рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2013 року у справі "Агрокомплекс проти України" та у результаті перевірки складено довідку про результати службової перевірки щодо законності перерахування коштів за рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Агрокомплекс проти України" від 07 грудня 2015 року. На врегулювання даного питання позивачу направлено копію відповідного наказу Міністерства юстиції України від 01 грудня 2015 року № 4243/к разом з довідкою про результати службової перевірки 07 грудня 2015 року у додатках до відзиву. Також представник відповідача зазначав, що з метою забезпечення реалізації особою права на отримання інформації суб`єкт владних повноважень має можливість виправити допущене ним порушення шляхом надання інформації. За таких обставин, представник відповідача вважає, що відсутні підстави вважати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо відсутності розгляду по суті вищезазначених заяв позивача, оскільки позивачу надано відповідні відповіді на запити.

04.05.2020р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив у якій ОСОБА_1 вказав, що не погоджується із обґрунтуванням відповідача зазначеним у відзиві на позовну заяву вказавши, що Міністерством юстиції України не було надано запитуваної інформації, а саме відомостей щодо опрацювання адвокатських запитів адвоката Ягунова Д.В., поданих в його інтересах до МЮУ, відомостей щодо дати завершення виконання Україною рішень ЄСПЛ у справах «Агрокомплекс проти України» від 25 липня 2013 р. (заява № 23465/03), «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 р. (заява № 19336/04), «Яворовенко та інші проти України» від 17 липня 2014 р. у частині заяви № 22422/05 AT «Індустріалекспорт» від 10 червня 2005 р., належним чином посвідченої копії довідки. При цьому, позивач вказав, що у зв`язку з низкою питань, прямо пов`язаних із виконанням цих Рішень ЄСПЛ, ОСОБА_1 було пред`явлено детективом Національного антикорупційного бюро України 22 січня 2020 р. підозру у нібито вчиненні злочину у кримінальному провадженні №0000361, пов`язаному із роботою Урядового Уповноваженого у справах ЄСПЛ (далі - Уповноваженого), та клопотання про обрання запобіжного заходу. Позивач наголосив, що відсутність у нього вчасно запитаної інформації, яка стосується довідки, виконання Рішень ЄСПЛ та відповідей на адвокатські запити ОСОБА_3 ., грубо обмежила крім наведених й інші його права, зокрема й у межах подання до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у справі 991/705/20 апеляційної скарги на рішення Вищого антикорупційного суду від 24 січня 2014 р. з питання обрання запобіжного заходу. Виконання державою рішень ЄСПЛ не може бути конфіденційною інформацією адже про неї Держава публічно звітує до КМРЄ, така інформація обговорюється на засіданнях КМРЄ, відображається у рішеннях КМРЄ, що оприлюднюються. Як вказав позивач, відмова МЮУ надати як публічну інформацію відомості про виконання Україною рішень ЄСПЛ та спроба МЮУ віднести інформацію про таке виконання до службової грубо порушує ст.46 Конвенції та відповідно права знати про виконання Україною рішень ЄСПЛ, гарантовані цією статтею та навіть якщо вважати що відповідач вірно відніс інформацію до службової, що відповідач мав застосувати до неї норми про виконавче провадження, то запитана позивачем інформація цілком відповідає вимогам «трискладового тесту» (якій насправді незастосовний до неї). Також позивач вказав, що відмова МЮУ надати як публічну інформацію відомості про виконання Україною рішень ЄСПЛ та спроба МЮУ віднести інформацію про таке виконання до службової грубо порушує ст.46 Конвенції та відповідно права знати про виконання Україною рішень ЄСПЛ, гарантовані цією статтею і навіть якщо вважати що відповідач вірно відніс інформацію до службової, що відповідач мав застосувати до неї норми про виконавче провадження, то запитана інформація цілком відповідає вимогам «трискладового тесту». Як зазначив позивач, на наданих до суду разом з позовом копіях документів, сформованих адвокатом ЯгуновимД.В., наявні відмітки штампів адресата, а саме - печаток МЮУ для документів (з надписом «Міністерство юстиції України. Управління документального забезпечення»), підписи осіб які отримали документи від ОСОБА_3 , їх прізвища, ініціали та дати отримання. Позивач вказав, що вважає, що надані разом із відзивом копії та відповідні пояснення відзиву додатково підтверджують неправомірні дії та бездіяльність МЮУ з ненадання належним чином посвідченої довідки на запит.

13.05.2020р. до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву у яких зазначено про те, що позивачем не зазначено яким саме чином відповіді МЮУ порушують його права. Представник відповідача вказав, що оскільки ОСОБА_1 не є учасником виконавчого провадження, то розголошена інформація може порушувати права заявника та учасника виконавчого провадження. Щодо посилання позивача на пред`явлення йому підозри у кримінальному провадженні, то, на думку представника відповідача, зазначене не стосується предмету позову. Відповідач зазначив, що у системі електронного документообігу Міністерства юстиції України запитувана адвокатом інформація не значиться, а надані до суду реєстри не містять інформацію направлення або подання запитів/заяв адресату, що може бути підтверджено поштовими накладними, копією з вхідним штампом адреса, роздруківками електронної пошти. Щодо запитуваної у запитах посвідченої копії підсумкового документу службової перевірки МЮУ, представник відповідача зазначав, що на врегулювання даного питання позивачу направлено копію відповідного наказу Міністерства юстиції України від 01.12.2015р. №4243/к разом з довідкою про результати службової перевірки 07.12.2015р. у додатках до відзиву. При цьому, представниик відповідача зазначив, що, на його думку, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди у розмірі 17 000,00грн.

13.05.2020р. до суду від позивача надійшли пояснення щодо заперечень на відповідь на відзив відповідача, згідно яких позивач вказав, що надана запитувана ним разом із відзивом довідка не засвідчена належним чином та надана із порушення строку визначеного діючим законодавством. ОСОБА_1 також вказав, що він не висловлює свою незгоду із наданою МЮУ інформації, а доводить її неповноту та неправдивість. Також позивач наголошує, що у позові міститься розгорнуте обґрунтування наявності та розміру спричиненої діями та бездіяльністю моральної шкоди. Водночас, позивач вказує на те, що ОСОБА_4 та Мікуліна Т.О. не є співробітниками МЮУ як юридичної особи та відповідно не можуть здійснювати його представництво.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 звернувся до Міністерства юстиції України із запитом на інформацію від 27.12.2020р. №1/2020 у якому просив надати таку інформацію:

- чи притягувався ОСОБА_1 під час роботи в МЮУ на посаді Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини у 2015 році до будь-яких форм дисциплінарної, матеріальної чи цивільно - правової відальності за вчинки, пов`язані з роботою в МЮУ;

- чи здійснювало МЮУ або службові особи МЮУ в 2015 році службові чи дисциплінарні розслідування з питань, пов`язаних з роботою ОСОБА_1 в МЮУ на посаді Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, якими були результати таких розслідувань;

- копії відповідних матеріалів дисциплінарних проваджень або службових розслідувань щодо ОСОБА_1 (а.с.21).

Листом Міністерства юстиції України №4753/ПІ-Б-205/14.1, на запит №1/2020, повідомлено ОСОБА_1 про те, що за час роботи в апараті Мін`юсту на посаді Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини ОСОБА_1 не притягувався до дисциплінарної відповідальності та відносно нього не проводилися службові розслідування і дисциплінарні провадження. Відомості стосовно притягнення ОСОБА_1 до матеріальної чи цивільно- правової відповідальності до Міністерства юстиції України не надходили. Разом з тим проінформовано, що на виконання доручення Прем`єр-міністра України Яценюка А.П. від 10.11.2015р. № 44890/1/1-15, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 01.12.2015р. № 4243/к було проведено службову перевірку інформації, викладеної у листі Генеральної прокуратури України від 03.11.2015 № 32-20003-15, щодо законності перерахування Мін`юстом коштів на користь ПАТ «НВО «Агрокомплекс» на виконання рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2013 (остаточне від 09.12.2013) у справі «Агрокомплекс проти України». У зв`язку з вищезазначеним та оскільки Мін`юстом не здійснювалося службових розслідувань та дисциплінарних проваджень відносно ОСОБА_1 на посаді Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, надати копії документів, запитуваних у пункті 3 запиту, не є можливим(а.с.22).

ОСОБА_1 звернувся до Міністерства юстиції України із запитом на інформацію від 01.02.2020р. №3/2020 у якому просив надати таку інформацію:

- які посадові особи відповідали за опрацювання адвокатських запитів адвоката Ягунова Дмитра Вікторовича, поданих в інтересах ОСОБА_1 до МЮУ та отриманих МЮУ за наявними відомостями в дні їх формування і підписання, а саме відповідно 12 березня, 28 березня та 04 квітня 2018 року, зокрема й повторно;

- під якими вхідними номерами було зареєстроване вищевказані адвокатські запити адвоката Ягунова Д.В. подані в інтересах ОСОБА_1 до МЮУ у березні-квітні 2018 року, зокрема повторно та коли на них було надано відповіді.

- надати копії всіх відповідей МЮУ на адвокатські запити адвоката Ягунова Дмитра Вікторовича, подані в інтересах ОСОБА_1 , до МЮУ в 2018 році, зокрема й повторно (а.с.27).

Міністерство юстиції України листом №5592/ПІ-Б-274/15.8 від 05.02.2020р., на запит БабінаБ.В. №3/2020 від 01.02.2020р. щодо надання інформації стосовно адвокатських запитів адвоката Ягунова Д.В. в інтересах ОСОБА_1 повідомлено, що у системі електронного документообігу Міністерства юстиції України запитувана інформація не значиться (а.с.23).

ОСОБА_1 звернувся до Міністерства юстиції України із запитом на інформацію від 03.02.2020р. №8/2020 у якому просив надати таку інформацію:

- коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі Агрокомплекс проти України від 25 липня 2013 року (заява № 23465/03) у частини сплати справедливої сатисфакції, та яку саме суму справедливої сатисфакції станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом;

- коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі East/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року (заява №19336/04) у частини сплати заявнику справедливої сатисфакції та яку саме суму справедливої сатисфакції станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом;

- коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі Яворовенко та інші проти України від 17 липня 2014 року у частині заяви № 22422/05 АТ Індустріалекспорт від 10 червня 2005 року щодо виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово- промисловій палаті України від 20 лютого 1997 року з урахуванням рішення господарського суду м. Києва від 29 серпня 2007 року та яку саме суму за цим рішенням станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом;

- надати посвідчену копію підсумкового документу службової перевірки Міністерством юстиції України інформації, викладеної у листі Генеральної прокуратури України від 03.11.2015р. № 32-20003-15, щодо законності перерахування Міністерством юстиції України коштів на користь ПАТ НЕЮ Агрокомплекс на виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі Агрокомплекс проти України від 25 липня 2013 року (заява №23465/03), здійсненої відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 01 грудня 2015 року №4243/к та посвідчену копію цього наказу Міністерства юстиції України (а.с.26).

Листом відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України №ПІ-Б-313/20.1/23 від 12.02.2020р. на запит від 03.02.2020р. повідомлено ОСОБА_1 про те, що оскільки заявником не були підтверджені повноваження представника жодної із сторін у виконавчих провадженнях стосовно виконання рішення суду, у відділу відсутні правові підстави для надання інформації щодо виконання рішень суду та надання копій матеріалів виконавчих проваджень (а.с.24).

ОСОБА_1 звернувся до Міністерства юстиції України із запитом на інформацію від 14.02.2020р. №8/2020 (повторно) у якому просив надати таку інформацію:

- коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі Агрокомплекс проти України від 25 липня 2013 року (заява № 23465/03) у частини сплати справедливої сатисфакції, та яку саме суму справедливої сатисфакції станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом;

- коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі East/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року (заява № 19336/04) у частини сплати заявнику справедливої сатисфакції та яку саме суму справедливої сатисфакції станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом;

- коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі Яворовенко та інші проти України від 17 липня 2014 року у частині заяви № 22422/05 АТ Індустріалекспорт від 10 червня 2005 року щодо виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово- промисловій палаті України від 20 лютого 1997 року з урахуванням рішення господарського суду м. Києва від 29 серпня 2007 року та яку саме суму за цим рішенням станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом;

- надати посвідчену копію підсумкового документу службової перевірки Міністерством юстиції України інформації, викладеної у листі Генеральної прокуратури України від 03.11.2015р. № 32-20003-15, щодо законності перерахування Міністерством юстиції України коштів на користь ПАТ НЕЮ Агрокомплекс на виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі Агрокомплекс проти України від 25 липня 2013 року (заява №23465/03), здійсненої відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 01 грудня 2015 року № 4243/к та посвідчену копію цього наказу Міністерства юстиції України(а.с.25).

Листом відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України №1325/ПІ-Б-440/20.1 від 19.02.2020р. на запит від 14.02.2020р. повідомлено ОСОБА_1 про те, що оскільки заявником не були підтверджені повноваження представника жодної із сторін у виконавчих провадженнях стосовно виконання рішення суду, у відділу відсутні правові підстави для надання інформації щодо виконання рішень суду та надання копій матеріалів виконавчих проваджень (а.с.28).

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначений Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI.

Статтею 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації відповідає за визначення завдань та забезпечення діяльності структурного підрозділу або відповідальної особи з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації, відповідальних за опрацювання, систематизацію, аналіз та контроль щодо задоволення запиту на інформацію, надання консультацій під час оформлення запиту, а також за оприлюднення інформації, передбаченої цим Законом.

Частинами 1-4 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація. Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні. Інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо він правомірно оприлюднив її раніше. Інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо немає законних підстав для обмеження у доступі до такої інформації, які існували раніше.

Відповідно до ч.5 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Відповідно ч.1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Щодо вимог позивача про визнання протиправними дій та бездіяльності Міністерства юстиції України, які полягають у ненаданні належної інформації (відомостей) на запит ОСОБА_1 від 01 лютого 2020 року № 3/2020 щодо надання публічної інформації про те, які посадові особи відповідали за опрацювання адвокатських запитів адвоката Ягунова Дмитра Вікторовича, поданих в інтересах ОСОБА_1 12 березня, 28 березня та 04 квітня 2018 року, під якими вхідними номерами зареєстровано і надати копії відповідей на адвокатські запити, суд зазначає наступне.

Так, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. При цьому, суд враховує, що на зазначений запит ОСОБА_1 . Міністерство юстиції України надало наявну у нього інформацію, що у системі електронного документообігу Міністерства юстиції України запитувана інформація не значиться, що виключає можливість зазначити відповідальних за опрацювання адвокатських запитів адвоката ОСОБА_3 осіб, їх вхідні номери та відповіді на запити.

Разом з тим, суд не надає правову оцінку наданим до суду доказам отримання МЮУ запитів адвоката Ягунова Дмитра Вікторовича, поданих в інтересах ОСОБА_1 12 березня, 28 березня та 04 квітня 2018 року, оскільки у межах цієї справи не оскаржуються дії чи бездіяльність відповідача в частині ненадання (надання) відповіді на вказані запити та зазначене не відноситься до предмету позову.

У зв`язку з викладеним, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності Міністерства юстиції України, які полягають у ненаданні належної інформації (відомостей) на запит ОСОБА_1 від 01 лютого 2020 року №3/2020, та зобов`язання Міністерство юстиції України надати вичерпну належну публічну інформацію на запит ОСОБА_1 від 01 лютого 2020 року №3/2020, а саме щодо таких питань: -які посадові особи відповідали за опрацювання адвокатських запитів адвоката Ягунова Д.В., поданих в інтересах ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України та отриманих Міністерством юстиції України за наявними відомостями в дні їх формування та підписання а саме відповідно 12 березня, 28 березня та 04 квітня 2018 року, зокрема й повторно; -під якими вхідними номерами було зареєстроване вищевказані адвокатські запити адвоката Ягунова Д.В. подані в інтересах ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України в березні-квітні 2018 року, зокрема повторно та коли на них було надано відповіді; -надання копій всіх відповідей Міністерства юстиції України на адвокатські запити адвоката Ягунова Д.В., подані в інтересах ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України та отримані Міністерством юстиції України за наявними відомостями в дні їх формування та підписання, а саме - відповідно 12 березня, 28 березня та 04 квітня 2018 року, зокрема й повторно, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача про визнання протиправними дій та бездіяльності Міністерства юстиції України, які полягають у ненаданні належної інформації (відомостей) на запити ОСОБА_1 від 03 лютого 2020 року №8/2020 та від 14 лютого 2020 року № 8/2020 повторного, судом встановлено наступне.

Відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України регулюються Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» 23 лютого 2006 року N 3477-IV .

Так, ст.1 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що орган представництва - орган, відповідальний за забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та координацію виконання його рішень.

В свою чергу, Порядком забезпечення представництва України під час розгляду справ у Європейському суді з прав людини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 р. № 553 визначено, що відповідальним за забезпечення представництва України у Суді є Мін`юст в особі Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п.п. «б» ч.1 ст.7 Закону України N3477-IV протягом десяти днів від дня отримання повідомлення Суду про набуття Рішенням статусу остаточного Орган представництва:

надсилає до державної виконавчої служби оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції ( 995_004 ), оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України. Автентичність перекладу засвідчується Органом представництва. Державна виконавча служба упродовж десяти днів з дня надходження документів, зазначених у пункті "б" цієї частини, відкриває виконавче провадження.

Відповідно до ч.6 ст.8 Закону N3477-IV державна виконавча служба протягом трьох днів надсилає Органу представництва постанову про закінчення виконавчого провадження та підтвердження списання коштів.

Таким чином, Міністерство юстиції України є відповідальним за забезпечення як представництва України в Європейському суді з прав людини так і координацію виконання його рішень.

Як вбачається з запитів ОСОБА_1 від 03 лютого 2020 року №8/2020 та від 14 лютого 2020 року № 8/2020 (повторного) щодо того, коли саме було виконано вищезазначені рішення Європейського суду з прав людини та які саме суми справедливої сатисфакції сплачено Україною заявникам, суд зазначає, що заявником не запитувалась інформація про хід виконавчого провадження у органу державної виконавчої служби.

Крім того, суд враховує, що ч.5 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно.

Статтею 3 Закону України N 3477-IV визначено, що виконання Рішення (ЕСПЛ) здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Таким чином, суд приходить до висновку про безпідставність посилання відповідача у відповідях №1325/ПІ-Б-440/20.1 від 19.02.2020р. та №ПІ-Б-313/20.1/23 від 12.02.2020р. на відсутність інформації про підтвердження повноваження представника жодної із сторін у виконавчих провадженнях стосовно виконання рішення суду, оскільки ОСОБА_1 запитувалась інформація у Міністерства юстиції України, органу який координує виконання рішень Європейського суду з прав людини, про наявну в нього інформацію щодо виконання цих рішень.

У зв`язку з викладеним та враховуючи те, що позивачем запитувалась інформація у Міністерства юстиції України, органу який координує виконання рішень Європейського суду з прав людини, про наявну в нього інформацію щодо виконання рішень ЄСППЛ, виконання якого здійснюється за рахунок Державного бюджету України та є публічною, позовні вимоги позивача про визнання протиправними дій та бездіяльності Міністерства юстиції України, які полягають у ненаданні належної інформації (відомостей) на запити ОСОБА_1 від 03 лютого 2020 року №8/2020 та від 14 лютого 2020 року № 8/2020 повторного та відповідно зобов`язання Міністерства юстиції України надати вичерпну належну публічну інформацію на запити ОСОБА_1 від 03 лютого 2020 року № 8/2020 та від 14 лютого 2020 року № 8/2020 повторного, а саме щодо таких питань:

- коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі Агрокомплекс проти України від 25 липня 2013 року (заява № 23465/03) у частини сплати справедливої сатисфакції, та яку саме суму справедливої сатисфакції станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом;

- коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі East/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року (заява № 19336/04) у частини сплати заявнику справедливої сатисфакції та яку саме суму справедливої сатисфакції станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом;

- коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі Яворовенко та інші проти України від 17 липня 2014 року у частині заяви № 22422/05 АТ Індустріалекспорт від 10 червня 2005 року щодо виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово- промисловій палаті України від 20 лютого 1997 року з урахуванням рішення господарського суду м. Києва від 29 серпня 2007 року та яку саме суму за цим рішенням станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом, є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Поряд з цим, як вбачається з відповідей №1325/ПІ-Б-440/20.1 від 19.02.2020р. та №ПІ-Б-313/20.1/23 від 12.02.2020р. відповідачем не надано запитувану ОСОБА_1 посвідчену копію підсумкового документу службової перевірки Міністерством юстиції України інформації, викладеної у листі Генеральної прокуратури України від 03.11.2015р. № 32-20003-15, щодо законності перерахування Міністерством юстиції України коштів на користь ПАТ НЕЮ Агрокомплекс на виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі Агрокомплекс проти України від 25 липня 2013 року (заява №23465/03), здійсненої відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 01 грудня 2015 року № 4243/к та посвідчену копію цього наказу Міністерства юстиції України, та жодних підстав щодо неможливості їх надання Міністерство юстиції України не зазначило.

Щодо посилання представника відповідача у запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву від 13.05.2020р. на те, що на врегулювання зазначеного питання Міністерством юстиції України направлено копію відповідного наказу з довідкою в додатках до відзиву ( у межах справи №420/2340/20), суд вважає вказані доводи необґрунтованими, оскільки запити позивача від 03 лютого 2020 року №8/2020 та від 14 лютого 2020 року № 8/2020 в частині надання вищезазначених наказу та довідки не розглянуті відповідачем у встановленому Законом порядку.

У зв`язку з викладеним не надаючи відповіді на запитувані ОСОБА_1 копію підсумкового документу службової перевірки Міністерством юстиції України інформації, викладеної у листі Генеральної прокуратури України від 03.11.2015р. № 32-20003-15, щодо законності перерахування Міністерством юстиції України коштів на користь ПАТ НЕЮ Агрокомплекс на виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі Агрокомплекс проти України від 25 липня 2013 року (заява №23465/03), здійсненої відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 01 грудня 2015 року № 4243/к та посвідчену копію цього наказу Міністерства юстиції України, відповідач допустив бездіяльність, яка підлягає визнанню протиправною.

Поряд з цим, суд приходить до висновку що вимоги позивача про зобов`язання Міністерства юстиції України вчинити конкретні дії та надати конкретну інформацію, про яку зазначає позивач, є передчасним, оскільки відповідач на запит в частині надання вищевказаних довідки та наказу взагалі не розглянув, та відповідно суд не може підміняти інший уповноважений орган державної влади та перебирати на себе повноваження, щодо вирішення питання по суті, які законодавством віднесені до дискреційних повноважень даного державного органу та які випливають із поставлених питань у запиті.

Водночас, враховуючи наведене та вимоги ч. 2 ст. 9 КАС України, суд задля повного захисту прав позивача виходить за межі позовних вимог в частині зобов`язання відповідача вчинити певні дії та зазначає, що належним способом захистом порушених прав позивача у сфері публічно-правових відносин буде зобов`язання відповідача, з урахуванням висновків суду, розглянути запити ОСОБА_1 від 03 лютого 2020 року №8/2020 та від 14 лютого 2020 року № 8/2020 в частині запитуваної ОСОБА_1 посвідченої копї підсумкового документу службової перевірки Міністерством юстиції України інформації, викладеної у листі Генеральної прокуратури України від 03.11.2015р. № 32-20003-15, щодо законності перерахування Міністерством юстиції України коштів на користь ПАТ НЕЮ Агрокомплекс на виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі Агрокомплекс проти України від 25 липня 2013 року (заява №23465/03), здійсненої відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 01 грудня 2015 року № 4243/к та посвідчену копію цього наказу Міністерства юстиції України.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди у розмірі 17 000,00грн., судом встановлено наступне.

Відповідно до частини 1 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Таким чином, позивачем має бути зазначено, в чому полягає моральна шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, обґрунтування розміру заявленої моральної шкоди, а також інші обставини, що мають значення для вирішення цієї вимоги, а тому в цій частині позовна заява задоволенню не підлягає.

Щодо посилання позивача на те, що особи, які підписували заяви по суті (Переверзова К.В. та Мікуліна Т.О.) не є співробітниками МЮУ та не можуть здійснювати самопредставництво вказаного органу, судом встановлено наступне.

Статтею 1 Кодексу адміністративного судочинства України визначено юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлено порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.

Частинами першою, третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною третьою статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Частиною першою статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з частиною третьою статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Відповідно до частини четвертої статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

Отже, Кодекс адміністративного судочинства України розмежовує такі юридичні категорії як "представництво" та "самопредставництво".

Відповідно до підпункту 19 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів") положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України.

2 червня 2016 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", яким внесено зміни до Конституції України, відповідно до яких розділ XV "Перехідні положення" Основного Закону України доповнено пунктом 16-1, підпункт 11 якого передбачає, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 2 червня 2016 року №1401-VIII.

Таким чином, з 1 січня 2020 року представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах здійснюється виключно прокурорами або адвокатами.

Суд звертає увагу на те, що підпунктом 11 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України врегульовані лише питання представництва.

Водночас, самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Враховуючи наведене, допуск особи до участі у справі та визнання належно вчиненими будь-яких інших з переліку передбачених статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України процесуальних прав, можливий за умови сукупної наявності зазначених умов.

Отже, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначено її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

Статтею 82 Цивільного кодексу України визначено, що на юридичних осіб публічного права у цивільних відносинах поширюються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Згідно з частиною четвертою статті 87 Цивільного кодексу України юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації, регулюються, окрім Цивільного кодексу України, і спеціальним законом, а саме Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".

Загальні засади державної реєстрації, а також її основні принципи визначені в статті 4 вказаного Закону. До них, зокрема, належать обов`язковість та публічність державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі.

Частиною першою статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачено, що з метою забезпечення державних органів достовірною інформацією створено Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр, Реєстр).

Обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі, з-поміж інших перелічених у цій статті відомостей, належать: відомості щодо керівників державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб та осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (частина третя статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань").

Відповідно до пункту другого частини першої статті 1 цього закону витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - витяг) - документ у паперовій або електронній формі, що сформований програмним забезпеченням Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за зазначеним заявником критерієм пошуку та містить відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі.

При цьому, згідно з відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є підписантами Міністерства юстиції України.

Складення заяв по суті, передбачені ст.159 КАС України, не на бланках Міністерства юстиції України, а його територіальних підрозділів не є підставою для їх неприйняття.

У прохальній частині позовних вимог позивач звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення та зобов`язання Міністерство юстиції України у місячний строк з дня набрання рішення суду законної сили подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про його виконання.

Частиною другою статті 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

З огляду на ненаведення позивачем аргументів на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і ненадання останнім доказів в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги щодо встановлення судового контролю.

Щодо звернення позивача із заявою про винесення окремої ухвали щодо грубого порушення Міністерством юстиції України статей ст.ст. 20, 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час розгляду адвокатських запитів адвоката Ягунова Дмитра Володимировича, поданих в інтересах ОСОБА_1 до Міністерства юстиції Україхни в березні-квітні 2018року, яке полягало у ненаданні відповіді на ці запити та у неналежному опрацюванні цих запитів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

За своїм змістом зазначена норма визначає непрямий спосіб судового контролю, що має обмежену дію: ініціатива постановлення окремої ухвали може виходити виключно від суду; коло заходів, які має виконати адресат, визначається також судом. При цьому, постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду. Питання винесення окремої ухвали не відноситься до позовних вимог, а є дискреційними повноваженнями суду.

Наразі суд не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали за результатами розгляду цієї справи.

Разом з тим, дослідження питання правомірності дій Міністерства юстиції України під час розгляду адвокатських запитів адвоката Ягунова Дмитра Володимировича, поданих в інтересх ОСОБА_1 до Міністерства юстиції Україхни в березні-квітні 2018 року, виходить за межі предмету даного спору.

Судовою практикою Європейського суду з прав людини підтверджується гарантованість доступу особи до публічної інформації. Так, у рішенні у справі «Співдружність матерів Південної Чехії проти Чеської Реcпубліки», (заява № 19101/03 від 10 липня 2006 року) організація-заявник звернулась із запитом про ознайомлення з адміністративними документами, які були в розпорядженні органів влади і доступ до яких можна було отримати за умов, передбачених національним законодавством. За цих обставин Європейський суд визнав, що відмова у відповіді на зазначений запит є втручанням у право заявника на отримання інформації, яке гарантується статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Частиною 1, 3 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з платіжних доручень №ПН №1720 від 16.03.2020р. про сплату 841,00грн. та квитанції ПАТ Укрпошти від 27.03.2020р. про сплату судового збору у розмірі 1682грн., позивачем сплачено судовий збір за подання вказаного адміністративного позову, що містить 3 вимоги немайнового характеру 2523,00грн. Переплата судового збору склала 0,60грн.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних ОСОБА_1 , суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та з урахуванням переплати судового збору, у сумі 1681,60грн.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії та бездіяльність Міністерства юстиції України, які полягають у ненаданні інформації (відомостей) на запити ОСОБА_1 від 03 лютого 2020 року №8/2020 та від 14 лютого 2020 року № 8/2020 (повторного), а саме щодо таких питань:

- коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі Агрокомплекс проти України від 25 липня 2013 року (заява № 23465/03) у частини сплати справедливої сатисфакції, та яку саме суму справедливої сатисфакції станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом;

- коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі East/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року (заява № 19336/04) у частини сплати заявнику справедливої сатисфакції та яку саме суму справедливої сатисфакції станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом;

- коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі Яворовенко та інші проти України від 17 липня 2014 року у частині заяви № 22422/05 АТ Індустріалекспорт від 10 червня 2005 року щодо виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово- промисловій палаті України від 20 лютого 1997 року з урахуванням рішення господарського суду м. Києва від 29 серпня 2007 року та яку саме суму за цим рішенням станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом.

Зобов`язати Міністерство юстиції України надати вичерпну належну Міністерству юстиції України публічну інформацію на запити ОСОБА_1 від 03 лютого 2020 року №8/2020 та від 14 лютого 2020 року № 8/2020 (повторного), а саме щодо таких питань:

- коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі Агрокомплекс проти України від 25 липня 2013 року (заява № 23465/03) у частини сплати справедливої сатисфакції, та яку саме суму справедливої сатисфакції станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом;

- коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі East/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року (заява № 19336/04) у частини сплати заявнику справедливої сатисфакції та яку саме суму справедливої сатисфакції станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом;

- коли саме (день, місяць, рік) держава Україна завершила виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі Яворовенко та інші проти України від 17 липня 2014 року у частині заяви № 22422/05 АТ Індустріалекспорт від 10 червня 2005 року щодо виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово- промисловій палаті України від 20 лютого 1997 року з урахуванням рішення господарського суду м. Києва від 29 серпня 2007 року та яку саме суму за цим рішенням станом на сьогодні сплачено Україною заявникові у цій справі, чи була ця сума сплачена в гривні, євро, іншій валюті або іншим шляхом.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо ненадання відповіді на запити ОСОБА_1 від 03 лютого 2020 року №8/2020 та від 14 лютого 2020 року №8/2020 в частині запитуваної ОСОБА_1 посвідченої копії підсумкового документу службової перевірки Міністерством юстиції України інформації, викладеної у листі Генеральної прокуратури України від 03.11.2015р. № 32-20003-15, щодо законності перерахування Міністерством юстиції України коштів на користь ПАТ НЕЮ Агрокомплекс на виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі Агрокомплекс проти України від 25 липня 2013 року (заява №23465/03), здійсненої відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 01 грудня 2015 року № 4243/к та посвідчену копію цього наказу Міністерства юстиції України.

Зобов`язати Міністерство юстиції України розглянути запити ОСОБА_1 від 03 лютого 2020 року №8/2020 та від 14 лютого 2020 року № 8/2020 в частині запитуваної ОСОБА_1 посвідченої копії підсумкового документу службової перевірки Міністерством юстиції України інформації, викладеної у листі Генеральної прокуратури України від 03.11.2015р. № 32-20003-15, щодо законності перерахування Міністерством юстиції України коштів на користь ПАТ НЕЮ Агрокомплекс на виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі Агрокомплекс проти України від 25 липня 2013 року (заява №23465/03), здійсненої відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 01 грудня 2015 року № 4243/к та посвідчену копію цього наказу Міністерства юстиції України, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Міністерства юстиції України (, м.Київ, вул.Городецького,13) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1681,60грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня шістдесят копійок).

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра

.