Справа № 520/1078/2020
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

04 червня 2020 р. справа № 520/1078/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

за участю:

секретаря судового засідання - Василенко А.А.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Туліна Р.А. (ордер серія ПТ№142534 від 18.01.2020) ,

представника відповідача - Ралка С.С. (довіреність №10117/9/20-40-08-04-01 від 26.12.2019), розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул.Пушкінська, буд.46, м.Харків, 61057, ) про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 09.12.2019 про застосування фінансових санкцій №0 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , податковий номер НОМЕР_2 , місце реєстрації юридичної особи: АДРЕСА_2 у вигляді штрафу в розмірі 250000,00 грн.;

- відшкодувати Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 , податковий номер НОМЕР_2 судові витрати та стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань у вигляді судового збору, в розмірі 2500 грн. витрати на правничу допомогу у сумі 25000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19.11.2019 Головним управлінням ДПС у Харківській області складено акт фактичної перевірки щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців відповідно до закону, ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), на підставі якого 09.12.2019 року прийнято рішення про застосування фінансових санкцій №0. Позивач стверджує, що реалізація скрапленого газу без ліцензії не здійснювалась, складання розрахункового документу на суму 199 грн. хоча й мало місце, однак, відбулося внаслідок порушення службової дисципліни оператором АГЗП, а не внаслідок умисних дій ФО-П ОСОБА_1 по продажу пального, що, на думку, позивача виключає право контролюючого органу на застосування до нього штрафних санкцій.

Відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що викладені в акті фактичної перевірки судження Головного управління ДПС у Харківській області про вчинення платником податків податкових правопорушень є правильними та вірними. Вказані порушення встановлені цілком об`єктивно. Між тим, відповідач вказав, що факт продажу працівниками позивача газу без наявності на то ліцензії у ФОП не заперечується позивачем. За таких підстав рішення про застосування фінансових санкцій №0 є правомірним та обґрунтованим. Посилаючись на викладені вище доводи, відповідач просив суд ухвалити рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог.

Представником позивача через канцелярію суду надано відповідь на відзив на позов, у якій останній підтримав вимоги та доводи заявленого позову.

Ухвалою суду від 29.01.2020 року відкрито провадження по справі за загальними правилами, призначено проведення підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 20.02.2020 року викликано у судове засідання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 04.03.2020 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Частиною 2 статті 193 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Постановою Кабінету міністрів України №211 від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" установлено на усій території України карантин з 12 березня 2020 року.

Пунктом 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України визначено, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки, зокрема, щодо розгляду адміністративної справи продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач та представник позивача - Тулін Р.А. (ордер серія ПТ№142534 від 18.01.2020), прибули у судове засідання, наполягали на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на доводи викладені в позовній заяві.

Представник відповідача - Ралко С.С. (довіреність №10117/9/20-40-08-04-01 від 26.12.2019), у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав вказаних у письмовому відзиві.

Свідок, ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що працює на АГЗП ФОП ОСОБА_1 за трудовим договором. З наказом про тимчасову зупинку продажу палива, так як закінчився строк дії ліцензії, ознайомлювався. Також, пояснив, що 01.07.2019 в 06:55 год. В час передачі зміни, ним було увімкнуто живлення, щоб зробити Z-звіт на касовому апараті. В цей час на заправку заїхав автомобіль та не звертаючи уваги на знак, під`їхав до газової колонки, під`єднав заправочний пістолет та почав самостійно заправлятись. Згодом підійшов до оператора АГЗП для проведення розрахункової операції, на що оператором зазначено, що АГЗП не працює, а тому кошти у нього працівник не має права брати, оскільки, відсутня ліцензія на продаж пального.

Свідок, ОСОБА_3 надаючи пояснення у судовому засіданні зазначив, що ним дійсно 01.07.2019 самостійно здійснено заправку його транспортного засобу на АГЗП позивача, та коштів за газ (скраплений) ним не витрачено, оскільки, як йому пояснив оператор на заправці продаж палива не здійснюється, так як відсутня ліцензія. Відтак, продаж газу стався випадково, та витрачений газ буде списаний.

Вислухавши сторін, свідків, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач, як фізична особа підприємець зареєстрований Валківською районною державною адміністрацією 28.07.1999 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серія НОМЕР_3 № НОМЕР_4 (а.с. 61).

Судовим розглядом встановлено, що позивач має право на роздрібну торгівлю пальним, про що останньому видано ліцензію строком дії з 31.07.2019 по 31.07.2024 (а.с. 59).

З тексту позовної заяви судом встановлено, що АГЗП позивача працює цілодобово. Так, 30.06.2019 опівночі підприємством було вимкнуто газорозподільні колонки, прибрано цінники з вартістю пального. Близько 7 години ранку 01.07.2019, під час підготовки до передачі зміну іншому співробітнику, з метою виконання вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" в частині необхідності проведення Z-звіту за минулу добу (з 8 години ранку 30.06.2019 по 8 годину ранку 01.07.2019) за допомогою реєстратора розрахункових операцій оператором увімкнено живлення на колонках та включено програму РРО. В той же час, поки співробітник АГЗП займався складанням щоденної звітності в операторській до віконця підійшов чоловік та повідомив, що здійснив самостійно заправку свого автомобіля на загальну суму 200 грн., що призвело до автоматичного формування на РРО фіскального чеку щодо здійснення операції по проведенню відпуску товару у кількості 15,150 літрів. Не маючи технічної можливості повернути пальне (газ скраплений) в зворотному напрямку до колонки, оператор доповів про вказані обставини позивачу. Згідно наданих ОСОБА_1 вказівок, розрахунок за проведений відпуск продукції проведений не був. Оператор грошові кошти у клієнта не взяв. В подальшому по прибуттю ОСОБА_1 на підприємство, наказом №6 визначено склад комісії, якою вказане пальне у кількості 15,150 літрів списано з підприємства, як таке, що безоплатно вибуло. Фіскальний чек №7979 щодо здійснення операції по проведенню відпуску товару у кількості 15,150 літрів скасовано прийняттям акту "Про скасування помилково проведеної через РРО суми розрахунків" у відповідності до п. 7 наказу №547 від 14.06.2016 "Про затвердження порядків щодо реєстрації реєстраторів розрахункових операцій та книг обліку розрахункових операцій", який долучено до книги обліку розрахункових операцій.

У зв`язку із вище вказаними обставинами, Головним управлінням ДПС у Харківській області на підставі направлень від 08.11.2019 №2201, №2202, наказу від 07.11.2019 №1971 та відповідно до приписів Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ, Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послу" від 06.07.1995, Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" від 02.03.2015, Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового напоїв, тютюнових виробів та пального" від 19.12.1995, Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637, Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою від 29.12.2017 №148, Кодексу Законів про працю та інших законодавчих актів, проведена фактична перевірка Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місцезнаходження АДРЕСА_3 - АДРЕСА_4 ), щодо дотримання суб`єктом господарювання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців відповідно до закону, ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Результати фактичної перевірки оформлені актом від 19.11.2019, яким на АГЗП позивача 01.07.2019 зафіксовано факт роздрібної реалізації палива (газ скраплений) 15.150л х13,20 грн. на суму 199,98 грн. без наявності у суб`єкта господарювання відповідної ліцензії (а.с. 12-13).

На підставі вищевказаного акту фактичної перевірки, контролюючим органом 09.12.2019 прийнято рішення про застосування фінансових санкцій №0, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 250000 грн. за порушення останнім ч. 20 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового напоїв, тютюнових виробів та пального" від 19.12.1995 №481/95-ВР (а.с. 14).

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу спірного рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 09.12.2019 про застосування фінансових санкцій №0 на відповідність вимогам ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Однією із функцій органів доходів і зборів є здійснення заходів щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального. (п.п.19-1.1.16.19-1.1 ст.19-1 Податкового кодексу України).

Згідно до п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пп.75.1.3 п. 75.1. ст.75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок та підстави проведення фактичної перевірки передбачені ст. 80 Податкового кодексу України.

Положеннями п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України встановлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального. (п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПКУ).

Відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п.п. 20.1.10 п.20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року №481-95-ВР.

Відповідно до положень ст.1 Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Також положеннями вищезазначеної статті передбачено, що місце роздрібної торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для роздрібної торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування.

Відповідно до приписів ст.1 Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції/автогазозаправної станції/газонаповнювальної станції/газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки.

Як передбачено приписами ч. 20 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Згідно із ч.1 ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до положень абз. 9 ч.2 ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії - 250000 гривень.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, позивачем по справі не заперечувалось, що дійсно 01.07.2019 було здійснено відпуск палива (газ скраплений) та заправлений автомобіль гр. ОСОБА_3 за відсутності у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ліцензії.

Вказані відомості також підтверджено і поданими до органів державної податкової служби по дротових або бездротових каналах зв`язку електронними копіями розрахункових документів, в тому числі фіскальний чек №7979 від 01.07.2019 виданий в 06:59:03, та направлений до сервера о 07:04:10.

При цьому, суд не враховує доводи представника позивача стосовно того, що позивачем вчинялись дії щодо усунення порушень Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року №481-95-ВР, а саме: видано накази №4 від 26.06.2019 та №5 від 28.06.2019, якими визначено графік роботи АЗГП та встановлено заборону на продаж пального до моменту отримання ліцензії, видано наказ №6, яким визначено склад комісії, якою списано з підприємства пальне у кількості 15,150 літрів, як таке, що безоплатно вибуло, оскільки вчинення вищевказаних дій виявилось недостатнім для запобігання допущення порушень позивачем вимог Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Факт відсутності у позивача станом на 01.07.2019 року ліцензії на роздрібну торгівлю паливом не заперечується позивачем, підтверджується матеріалами справи.

Таким чином позивачем порушено частину 20 статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року №481-95-ВР, а висновки акту фактичної перевірки від 19.11.2019 відповідають дійсним обставинам справи.

Також суд звертає увагу, що свідок ОСОБА_2 зазначив, що для здачі своєї зміни та оформлення Z-звіту ним було увімкнено живлення на АГЗП, відтак на той момент на заправці світилось табло, тоді як, свідок ОСОБА_3 у своїх письмових поясненнях, наданих адвокату позивача зазначив, що він звернув увагу на те, що табло на заправці не горять та не має ціни за газ, що його здивувало.

Отже, показання свідків мають розбіжності щодо події, яка відбулась 01.07.2019 року на АГЗП позивача, а тому не можуть бути взяті до уваги судом як беззаперечні докази неумисного продажу позивачем палива без наявності ліцензії, та відповідно не є належним доказом безпідставності прийнятого контролюючим органом спірного рішення, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 250000 грн.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги той факт, що спірне у даній справі рішення прийнято контролюючим органом у зв`язку з встановленням перевіркою порушення позивачем ч. 20 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", що не спростовано під час розгляду справи, суд доходить висновку, що рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 09.12.2019 про застосування фінансових санкцій №0 прийнято у відповідності до норм діючого законодавства, а отже не підлягає скасуванню.

Згідно положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Стосовно доводів представника позивача щодо суми штрафу та непомірності стягнення для позивача, суд зазначає, що абзацом 9 частини 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року №481-95-ВР прямо визначено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії - 250000 гривень.

Отже, самим законом №481-95-ВР встановлена фіксована сума штрафної санкції і правом на збільшення або зменшення цієї суми не наділений а ні контролюючий орган, а ні суд.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про безпідставність та необґрунтованість позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , оскільки під час розгляду справи відповідачем доведено належними та допустимими доказами по справі правомірність своїх дій при проведенні фактичної перевірки та складанні спірного рішення, а тому адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування рішення - відмовити.

Роз`яснити, що судове рішення буде виготовлено у повному обсязі у порядку ч.3 ст.243 КАС України; набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Повний текст рішення виготовлений 05 червня 2020 року.

Суддя О.В. Панченко