Справа № 280/3087/20
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 року Справа № 280/3087/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Стовбур А.Ю., розглянувши за правилами статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства «Наукове промислово-комерційне об`єднання «ТАТА» (69000, м.Запоріжжя, вул.Макаренка, буд.13; )

до Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжя Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (69006, м.Запоріжжя, пр.Металургів, буд.6; ),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області (69006, м.Запоріжжя, пр.Металургів 8А),

про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства «Наукове промислово-комерційне об`єднання «ТАТА» (далі позивач, ПП «НПКО «ТАТА») до Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжя Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (далі відповідач, Вознесенівський ВДВС), в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.04.2020 ВП№61919478, винесену відповідачем.

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Сідельниковою О.Л., яка діє на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія АР №1015037 від 08.05.2020.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24.04.2020 до відповідача звернувся Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області із заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови від 07.12.2018 №43/1008-23.2/4261 про накладення на позивача штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Оскільки вказаний виконавчий документ набрав законної сили 21.08.2019, позивач вважає, що виконавче провадження відкрито за виконавчим документом, який поданий з порушенням тримісячного строку пред`явлення до примусового виконання, встановленого Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII). Крім того, звертає увагу, що заяву про примусове виконання рішення підписано особою, яка не підтвердила свої повноваження на її підписання, що також є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 18.05.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ст.ст.12, 257, 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), призначено судове засідання на 27.05.2020, залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, Державну архітектурно-будівельну інспекцію України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області (далі третя особа, Департамент ДАБІ).

Відповідач не погодився із заявленими позовними вимогами та 25.05.2020 подав відзив на позовну заяву (вх.№23984), в якому вказує, що до Вознесенівського ВДВС надійшла заява Департаменту ДАБІ про примусове виконання рішення, в якій зазначено, що 23.08.2019 стягувач направляв на адресу Заводського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі Заводський ВДВС) заяву про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови від 07.12.2018 №43/1008-23.2/4261 про накладення на позивача штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, 23.09.2019 Заводський ВДВС повернув виконавчий документ без прийняття до виконання, 15.04.2020 на адресу Департаменту ДАБІ надійшло повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. 27.04.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, вчинено дії щодо примусового виконання виконавчого документа та 25.05.2020 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним виконанням. Просить відмовити в задоволенні позову.

27.05.2020 третя особа надала письмові пояснення (вх.№24564), у яких зазначає, що вважає позовні вимоги необґрунтованими. Вказує, що постанова від 07.12.2018 №43/1008-23.2/4261 про накладення на позивача штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності була оскаржена позивачем у судовому порядку, і постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 у справі №280/152/19 в задоволенні позовних вимог ПП «НПКО «ТАТА» відмовлено. 23.08.2019 виконавчий документ було пред`явлено до примусового виконання шляхом направлення відповідної заяви до Заводського ВДВС. 23.04.2020 до Департаменту ДАБІ надійшло Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання від 23.09.2019 у зв`язку з пред`явленням виконавчого документа не за місцем виконання рішення. У відповідності до вимог законодавства з дотриманням строків і норм Закону №1404-VIII 24.04.2020 Департамент ДАБІ подав заяву про примусове виконання рішення до Вознесенівського ВДВС. Вважає, що виконавчий документ пред`явлено до виконання в межах строку, визначеного Законом №1404-VIII.

У судовому засіданні 27.05.2020 оголошено перерву до 28.05.2020.

Судове засідання 28.05.2020 не відбулось та було перенесено на 04.06.2020 через відсутність у Запорізькому окружному адміністративному суді електричної енергії та неможливістю здійснення фіксування судового засідання.

04.06.2020 представник позивача подав письмові пояснення (вх.№26243), у яких додатково зазначено, що підстава переривання строку пред`явлення виконавчого документа у зв`язку з його попереднім пред`явленням до виконання має місце лише в тих випадках, коли таке минуле пред`явлення було вчинено до належного (уповноваженого на вчинення виконавчих дій стосовно боржника) органу державної виконавчої служби.

У судовому засіданні 04.06.2020 оголошено перерву до 05.06.2020.

Під час судового розгляду представники сторін та третьої особи підтримали свої вимоги та заперечення з підстав, викладених у заявах по суті справи.

Представник позивача додатково зазначив, що виконавчий документ не був прийнятий до виконання жодним відділом державної виконавчої служби, у зв`язку з чим строки на його пред`явлення до виконання не переривались. У будь-якому випадку, навіть якщо припустити, що строк пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання перервався з направленням його до Заводського ВДВС, такий строк поновився з дати повернення виконавчого документа без прийняття до виконання 23.09.2019, а тому на момент винесення оскаржуваної постанови строк пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання був пропущений. Вважає, що несвоєчасне направлення Заводським ВДВС на адресу стягувача Повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання не могло бути враховано Вознесенівським ВДВС при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження, оскільки відомості про всі рішення, прийняті у виконавчому провадженні, в обов`язковому порядку вносяться до автоматизованої системи виконавчого провадження одночасно із виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія. З посиланням на практику Європейського суду з прав людини зазначив, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Вважає, що така позиція за аналогією може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки неналежне виконання органом державної влади своїх обов`язків не може стати підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчих документів до виконання. Зазначає, що до повноважень державного виконавця не належить поновлювати пропущені строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання, а це є виключною компетенцією суду. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача під час судового розгляду зазначив, що при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження ним було враховано обставини, викладені стягувачем у заяві про примусове виконання рішення щодо несвоєчасного отримання Повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання від Заводського ВДВС, у зв`язку з чим він дійшов висновку про можливість відкриття виконавчого провадження.

Представник третьої особи зазначив, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. Департамент ДАБІ пред`явив виконавчий документ до виконання, подавши заяву про примусове виконання на адресу Заводського ВДВС, отже вважає, що з цього моменту перервався строк пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Вказує, що при поверненні виконавчого документа без прийняття до виконання державний виконавець зобов`язаний направити на адресу стягувача відповідне Повідомлення разом із виконавчим документом. Звернув увагу, що стягувач не має обов`язку відслідковувати дані автоматизованої системи виконавчого провадження. Оскільки виконавчий документ надійшов на адресу Департамента ДАБІ 23.04.2020, а заяву про примусове виконання рішення подано до виконавчої служби за належністю 24.04.2020, третя особа вважає, що строк пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання не пропущений.

04.06.2020 представники учасників справи подали заяви про розгляд справи у письмовому провадженні (вх.№26246, вх.№26247, вх.№26248).

Частиною 3 статті 194 КАС України передбачено право учасника справи заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи, що всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у письмовому провал денні, суд дійшов висновку про можливість продовження судового розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані ними письмові докази, суд встановив такі обставини.

07.12.2018 Департаментом ДАБІ прийнято постанову № 43/1008-23.2/4261 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою за наведення в повідомленні про початок виконання будівельних робіт від 01.11.2018 № ЗП 93 недостовірних даних ПП «НПКО «ТАТА» визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 14.10.1994 №208/94-ВР (далі Закон №208/94-ВР) та накладено штраф у сумі 69 156,00 грн.

ПП «НПКО «ТАТА» не погодилось з постановою про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 07.12.2018 № 43/1008-23.2/4261 та оскаржило її в судовому порядку.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07.05.2019 у справі №280/152/19 відмовлено в задоволені позовних вимог ПП «НПКО «ТАТА», у тому числі, про визнання протиправною та скасування постанови Департаменту ДАБІ про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 07.12.2018р. № 43/1008-23.2/4261.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07.05.2019 у справі №280/152/19 залишено без змін.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07.05.2019 у справі №280/152/19 набрало законної сили 21.08.2019.

23.08.2019 Департамент ДАБІ направив на адресу Заводського ВДВС заяву про примусове виконання рішення (№1008-1.16/1163), відповідно до якої просив відкрити виконавче провадження з примусового виконання постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 07.12.2018р. № 43/1008-23.2/4261.

23.09.2019 Заводський ВДВС виніс Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 10 частини 4 статті 4 Закону №1404-VIII.

Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання направлено на адресу Департаменту ДАБІ 15.04.2020, що підтверджується інформацією Заводського ВДВС, а також даними відправки рекомендованих листів кореспонденції Заводського ВДВС.

Вказане повідомлення отримано Департаментом ДАБІ 23.04.2020, про що свідчить відмітка вхідної кореспонденції №1008-996 від 23.04.2020 на відповідному супровідному листі.

24.04.2020 Департамент ДАБІ подав до відповідача заяву про примусове виконання рішення, в якій викладено обставини направлення виконавчого документа до примусового виконання до Заводського ВДВС, та просив відкрити виконавче провадження з примусового виконання постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 07.12.2018р. № 43/1008-23.2/4261.

Постановою державного виконавця Вознесенівського ВДВС від 27.04.2020 відкрито виконавче провадження ВП №61919478 з примусового виконання постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 07.12.2018р. № 43/1008-23.2/4261.

Позивач вважає, що виконавче провадження ВП №61919478 відкрито за виконавчим документом, поданим з порушенням строку пред`явлення до виконання, а тому постанова про відкриття виконавчого провадження є протиправною, що зумовило звернення до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що за приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом №1404-VIII.

За змістом статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону №208/94-ВР вчинення суб`єктами містобудування правопорушень у сфері містобудівної діяльності тягне за собою відповідальність, передбачену цим та іншими законами України.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону №208/94-ВР постанови про накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, винесені посадовими особами, визначеними у частині другій статті 3 цього Закону, є виконавчими документами і підлягають виконанню в установленому законом порядку.

Частинами 1 та 2 статті 12 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Частиною 4 статті 12 Закону №1404-VIII визначено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Враховуючи, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі №280/152/19, яким підтверджено правомірність постанови від 07.12.2018 №43/1008-23.2/4261 про накладення на позивача штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, набрало законної сили 21.08.2019, суд вважає, що тримісячний строк пред`явлення до примусового виконання постанови від 07.12.2018 №43/1008-23.2/4261 розпочався з наступного дня після набрання таким рішенням законної сили, тобто з 22.08.2019.

Як встановлено судом, Департамент ДАБІ вперше пред`явив постанову від 07.12.2018 №43/1008-23.2/4261 до примусового виконання 23.08.2019, подавши відповідну заяву про примусове виконання рішення до Заводського ВДВС, тобто в межах строку, визначеного частиною 1 статті 12 Закону №1404-VIII, а Заводський ВДВС 23.09.2019 виніс Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 10 частини 4 статті 4 Закону №1404-VIII, який передбачає, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Суд зазначає, що у зв`язку з пред`явленням постанови від 07.12.2018 №43/1008-23.2/4261 до примусового виконання до Заводського ВДВС строк пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання перервався.

Суд вважає помилковими твердження позивача про те, що переривання такого строку не відбулось у зв`язку з тим, що звернення було вчинено до неналежного органу державної виконавчої служби, оскільки норми Закону №1404-VIII пов`язують переривання строку пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання лише з самим фактом його пред`явлення до виконання, незалежно від того, чи таке пред`явлення відбулось до належного органу державної виконавчої служби.

Суд звертає увагу, що нормами Закону №1404-VIII не врегульовано питання, з якого часу поновлюється перебіг строку пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання у випадку, якщо виконавчий документ було повернуто без прийняття до виконання на підставі пункту 10 частини 4 статті 4 Закону №1404-VIII.

Разом з тим, суд враховує, що примусове виконання рішення розпочинається на підставі виконавчого документа та відповідної заяви стягувача.

Отже для того, щоб мати змогу вчинити дії, спрямовані на пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, стягувач повинен мати відповідний виконавчий документ.

Тобто у випадку, коли пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання вже відбулось, але виконавче провадження не було відкрито, у тому числі і з підстав пред`явлення виконавчого документа не за місцем виконання, стягувач буде позбавлений можливості повторно пред`явити такий виконавчий документ до примусового виконання, якщо виконавець не виконає свого обов`язку та не поверне йому виконавчий документ.

В даному контексті недоречними є посилання позивача на інформацію автоматизованої системи виконавчого провадження, оскільки сама лише наявність в системі інформації про прийняте виконавцем рішення не може нівелювати обов`язок виконавця виконати вимоги Закону №1404-VIII та повернути сам виконавчий документ стягувачу для того, щоб він мав змогу пред`явити його до примусового виконання до належного органу.

Відповідно до пункту 10 частини 4 статті 4 Закону №1404-VIII повернення виконавчого документа без прийняття до виконання з підстав пред`явлення виконавчого документа не за місцем виконання здійснюється протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення.

Як встановлено судом, Департамент ДАБІ вперше пред`явив виконавчий документ до виконання до Заводського ВДВС 23.08.2019, Заводський ВДВС виніс Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання 23.09.2019, однак виконав свій обов`язок щодо повернення виконавчого документа стягувачу лише 15.04.2020.

Суд вважає, що таке порушення строку повернення виконавчого документа не може обмежувати права Департаменту ДАБІ, як стягувача.

Враховуючи, що після фактичного отримання Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, яке відбулось 23.04.2020, стягувач повторно пред`явив виконавчий документ до примусового виконання 24.04.2020, суд дійшов висновку, що строк пред`явлення постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 07.12.2018р. № 43/1008-23.2/4261 не був пропущений, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.04.2020 ВП№61919478.

При цьому суд вважає без підставними посилання позивача на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

По-перше, у заявах по суті справи та письмових поясненнях позивачем не наведено даних щодо конкретного рішення Європейського суду з прав людини, яке на його думку може бути застосовано до спірних правовідносин.

По-друге, суд звертає увагу, що відповідно до встановлених обставин справи виконавче провадження ВП№61919478 не стосується виконання судового рішення, оскільки відкрито за виконавчим документом, прийнятим не судом, а Департаментом ДАБІ, у зв`язку з чим таке виконавче провадження не може вважатись стадією судового розгляду, отже відповідні посилання позивача є нерелевантними.

Крім того, хибними є посилання позивача на можливість поновлення строку пред`явлення постанови від 07.12.2018 №43/1008-23.2/4261 до примусового виконання в судовому порядку.

Суд зазначає, що відповідно до частини 6 статті 12 Закону №1404-VIII стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Отже Законом №1404-VIII передбачено можливість поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого судом, при цьому норми Закону №1404-VIII не передбачають можливості поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого іншими органами.

Щодо доводів позивача про відсутність підстав для відкриття виконавчого провадження з огляду на те, що заяву про примусове виконання рішення підписано особою, яка не підтвердила свої повноваження на її підписання, суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що така заява підписана Директором Департаменту ДАБІ Солонніковою І.М., у зв`язку з чим такі посилання позивача є безпідставними.

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, в межах компетенції, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи висновки суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. т.2, 5, 9, 77, 139, 143, 194, 243-246, 255, 272, 287, п.3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства «Наукове промислово-комерційне об`єднання «ТАТА» до Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжя Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області, про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відмовити.

У зв`язку з відмовою в позові розподіл судових витрат не здійснюється.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених, зокрема статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

З урахуванням пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач Приватне підприємство «Наукове промислово-комерційне об`єднання «ТАТА», місцезнаходження: 69000, м.Запоріжжя, вул.Макаренка, буд.13; .

Відповідач Вознесенівський відділ державної виконавчої служби у м.Запоріжжя Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), місцезнаходження: 69006, м.Запоріжжя, пр.Металургів, буд.6; .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області, місцезнаходження: 69006, м.Запоріжжя, пр.Металургів 8А.

Повне судове рішення складено 05 червня 2020 року.

Суддя М.О. Семененко