Справа № 527/782/20
Суддя: Олефір А. О.
Дата ухвалення: 2020-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 527/782/20
провадження 2-а/527/13/20
РІШЕННЯ

іменем України

10 червня 2020 року Глобинський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді - Олефір А.О., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського Сектору реагування патрульної поліції №4 Глобинського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області Лазоренка Віктора Миколайовича, третя особа: Глобинський відділ поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області про скасування постанови серії БАА №316784 від 01 травня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

12 травня 2020 року до Глобинського районного суду Полтавської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського Сектору реагування патрульної поліції №4 Глобинського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області Лазоренка Віктора Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №316784 від 01 травня 2020 року.

В своєму позові позивач зазначив, що згідно постанови поліцейського Сектору реагування патрульної поліції №4 Глобинського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області Лазоренка Віктора Миколайовича на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. Зазначена постанова мотивована тим, що він 01 травня 2020 року о 17 год. 50 хв. в с. Броварки Глобинського району Полтавської області, керуючи автомобілем Форд Ескорт д.н.з. НОМЕР_1 , не мав при собі та не пред`явив посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Названу постанову позивач вважає незаконною та необґрунтованою з наступних підстав. Так, 01 травня 2020 року він перебував у автомобілі Форд Ескорт д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився на узбіччі дороги Н-08 Бориспіль-Дніпропетровськ та чекав передачу від родича з м. Кременчук. В цей час по зустрічній смузі рухався автомобіль поліції у напрямку руху з с. Бугаївка до смт. Градизьк. Помітивши його, автомобіль поліції здійснив розворот через суцільну смугу та під`їхав до нього. З автомобіля вийшов працівник поліції та почав вимагати документи на автомобіль та посвідчення водія. Жодних вимог правил дорожнього руху він не порушував і взагалі на той час не керував транспортним засобом. Таким чином, підстав для перевірки документів на право керування ТЗ у інспектора поліції не було. Відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України, а тому його вимога по пред`явлення документів в тому числі реєстраційного документу та транспортний засіб є неправомірною, а тому він в свою чергу, не був зобов`язаний виконувати дану вимогу, і тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд, визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського Сектору реагування патрульної поліції №4 Глобинського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області Лазоренка Віктора Миколайовича про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №316784 від 01 травня 2020 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

У судове засідання позивач не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримував.

Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з`явилися, не повідомивши суд про причину неявки, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, заяв про розгляд справи за їх відсутності чи відзив на позовну заяву до суду не надходили.

Згідно ч. 2, 3 ст. 268 КАС України, учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У відповідності до ч. ч.1, 9 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Приймаючи до уваги викладене, а також відсутність підстави для відкладення розгляду справи, передбачених в ст. 205 КАС України, суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши та оцінивши докази, які є у справі, суд встановив наступне.

01 травня 2020 року поліцейським Сектору реагування патрульної поліції №4 Глобинського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області Лазоренком В. М. винесена постанова серії БАА №316784 про притягнення до адміністративної за ч.1 ст.126 КУпАП ОСОБА_1 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 , 01 травня 2020 року о 17 год. 50 хв. в с. Броварки Глобинського району Полтавської області, керував автомобілем Форд Ескорт д.н.з НОМЕР_2 НОМЕР_1 , не маючи при собі та не пред`явив посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.( а.с. 7).

Жодних доказів, крім оспорюваної постанови, на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП відповідачем не надано.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від «06» березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», роз`яснено, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості .

У відповідності до ст. 222 КУпАП до компетенції органів Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення, щодо порушень правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 283 КУпАП визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 ЗУ «Про дорожній рух» визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Частиною третьою зазначеної статті ЗУ «Про національну поліцію» передбачено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

У відповідності до статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Згідно позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15 березня 2019 року по справі №686/11314/17, поліцейські не можуть вимагати у водія будь які документи, якщо у них немає доказів вчинення правопорушення, що в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України, враховується судом першої інстанції.

Таким чином, доказів вчинення правопорушення та того, з яких підстав, передбачених ЗУ «Про національну поліцію» позивача було зупинено працівниками поліції, суду не надано.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи заперечення ОСОБА_1 щодо вчинення правопорушення, а також те, що його провину неможливо визнати доведеною, при відсутності інших більш об`єктивних доказів фотозйомки, відео фіксації чи допиту свідків, всі сумніви згідно конституційного принципу - презумпції невинуватості, тлумачаться на користь позивача.

Зважаючи на неможливість встановлення обставин правопорушення та визначення цих обставин, як складу правопорушення, суд дійшов висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність прийнятої постанови БАА №316784 від 01 травня 2020 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, а тому вона підлягає скасуванню.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 420,40 грн. (а.с. 15).

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Полтавській області.

Керуючись ст. 126, 251, 283КУпАП, ст.ст.2,5,9,10,77,90,139,241, 243-246,255,286 КАС України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову поліцейського Сектору реагування патрульної поліції №4 Глобинського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області Лазоренка Віктора Миколайовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА 316784 від 01 травня 2020 рокупро притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП скасувати.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Полтавській області () судовий збір в сумі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження,а у разі їх оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст.286 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_3 ).

Відповідач: поліцейський Сектору реагування патрульної поліції №4 Глобинського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області Лазоренко Віктор Миколайович (39000, Полтавська обл., м. Глобине, вул. Центральна, 189).

Третя особа: Глобинський відділ поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області (39000, Полтавська обл., м. Глобине, вул. Центральна, 189).

Суддя А. О. Олефір