Справа № 520/1116/2020
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2020-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 р.Справа № 520/1116/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 02.03.20 року по справі № 520/1116/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач), в якому просила суд:

- визнати протиправними бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області ( ) щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 , що надає їй право на пенсію за віком та нарахування та виплаті грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення роботу на посаді директору Університетського стоматологічного центру з 17.03.2011 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області ( ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 роботу на посаді директору Університетського стоматологічного центру з 17.03.2011 року та нарахувати грошову допомогу в розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що маючи необхідний стаж роботи, позивач в листопаді 2019 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про нарахування та виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій. Листом 06.12.2019 року листом № 6785/03.24-20 Головним Управлінням Пенсійного Фонду України в Харківській області їй відмовлено у виплаті грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій згідно з п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Підставою для відмови стало посилання відповідача на ту обставину, що згідно запису N94 трудової книжки, ОСОБА_1 з 17.03.2011 року була прийнята на посаду директора Університетського стоматологічного центру та займана нею посада не передбачена Переліком №909 та не зараховується до спеціального стажу періоду роботи на цій посаді та стаж роботи, який дає їй право на призначення пенсії, складає 24 роки 5 місяців та 17 днів.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року вказаний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області () стосовно незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 , що надає їй право на пенсію за віком, та ненарахування та невиплаті грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення роботу на посаді директора Університетського стоматологічного центру з 17.03.2011 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 роботу на посаді директора Університетського стоматологічного центру з 17.03.2011 року та нарахувати грошову допомогу в розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт посилався на те, що судом першої інстанції не враховано всі обставини справи, оскільки у позивача відсутній необхідний страховий стаж, що визначає право на виплату грошової допомоги, до якого зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, роботах на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років (не менш ніж 30 років), підстави для виплати грошової допомоги відсутні.

Представник позивача надав клопотання про розгляд справи за відсутністю позивача.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до протокольної ухвали від 02.06.2020 у зв`язку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання колегія суддів ухвалила апеляційний розгляд справи продовжити в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного Фонду України в Харківській області з 03.08.2019 та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-1У від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058).

В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області із заявою про нарахування та виплату їй грошової допомоги, посилаючись на те, що станом на час призначення їй пенсії за віком вона мала відповідний страховий стаж, що підтверджується наданими нею документами: копією трудової книжки, наказами та довідками.

06.12.2019 року листом № 6785/03.24-20 Головне Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області повідомило заявника, що згідно запису N94 трудової книжки, ОСОБА_1 з 17.03.2011 року прийнята на посаду директора Університетського стоматологічного центру та займана нею посада не передбачена Переліком № 909.

Не погодившись з відмовою відповідача у виплаті грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу ХV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач звернулась до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача наявний спеціальний медичний стаж, її посада відноситься до посад медичних працівників, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, а тому вона має право на нарахування та виплату грошової допомоги, яка передбачена пунктом 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" вбачається, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 55 пунктів "е" - "ж" Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, не заперечуючи досягнення позивачем, на час звернення з заявою про призначення пенсії за віком, пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідач вказує на те, що позивач не має право на отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій у зв`язку з недостатністю спеціального страхового стажу.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закон України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 23 листопада 2011 року №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV.

Так, відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону №1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. N 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (далі - Перелік №909).

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає права на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909.

Відповідно до розділу 2 «Охорона здоров`я» вказаного Переліку право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) таких закладів і установ: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

Також, пунктом 5 Порядку №1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується із наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Водночас, колегія суддів зазначає, що згідно приміток 1-1 до постанови Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909, лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), які працюють у навчальних закладах і установах, перелічених у розділі "1. Освіта", відносяться до числа осіб, що мають право на пенсію за вислугу років.

Пунктом 4 «Примітки» постанови КМУ № 909 передбачено, що при призначенні пенсії за вислугу років зазначеним у цьому переліку особам допускається підсумовування стажу за періоди їх роботи у закладах і установах освіти, охорони здоров`я та соціального захисту.

Спірним у правовідносинах, що склались, є не зарахування відповідачем до необхідного стажу ОСОБА_1 для отримання пенсії за вислугу років роботу на посаді директора Університетського стоматологічного центру з 17.03.2011 року.

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 , з 17.03.2011 року. - остання наказом Харківського національного медичного університету від 17.03.2011 р. № 256/к була призначена на посаду директора Університетського стоматологічного центру.

З матеріалів справи встановлено, що Університетський стоматологічний центр (далі - УСЦ) є структурним підрозділом Харківського національного медичного університету, який було створено на базі Університетської стоматологічної клініки, засновано у формі державної власності та закріплено як лікувальну, навчальну та наукову базу Харківського національного медичного університету відповідно до ліцензії МОЗ України серія АГ №600096 від 31.05.2012 року та акредитаційного сертифікату МОЗ України серія МЗ №014258 від 21.05.2019 року.

Відповідно до Постанови КМУ № 501 від 16.05.2011 р. «Про затвердження закладів охорони здоров`я та програм у галузі охорони здоров`я, що забезпечують виконання загальнодержавних функцій, видатки на які здійснюються з державного бюджету, та визнані такими, що втратили чинність деяких постанов Кабінету Міністрів України» (розділ «Клініки науково-дослідних інститутів МОЗ) Університетський стоматологічний центр Харківського національного медичного університету відноситься до Закладів охорони здоров`я, що забезпечують надання спеціалізованої, високоспеціалізованої амбулаторно-поліклінічної, стаціонарної допомоги (клініки науково-дослідних інститутів, спеціалізовані лікарні, центри, лепрозорії, госпіталі для інвалідів Великої Вітчизняної війни, спеціалізовані медико-санітарні частини, спеціалізовані поліклініки, спеціалізовані стоматологічні поліклініки).

Основною метою діяльності Університетського стоматологічного центру - надання висококваліфікованої, спеціалізованої допомоги населенню, співробітникам та студентам університету; надання консультативно- медичної допомоги пацієнтам; освоєння сучасних медичних технологій діагностики та лікування та сприяння їх впровадженню в стоматологічні заклади України; підготовка висококваліфікованих профільних лікарських та наукових кадрів.

Одним з головних напрямків діяльності Університетського стоматологічного центру є: організація надання кваліфікованої спеціалізованої та первинної лікувально-профілактичної стоматологічної допомоги населенню, співробітникам та студентам університету; надання консультативної допомоги хворим (дітям та дорослим); організація та проведення лікувально-профілактичної роботи щодо основних стоматологічних захворювань в установах, які обслуговуються на договірних засадах; здійснення медичної, стоматологічної практики, медичних маніпуляцій (ортопедичних, хірургічних, терапевтичних, дитячих, фізіотерапевтичних, лабораторних досліджень); надання консультативної та лікувально-профілактичної допомоги населенню незалежно від місця реєстрації, а також іноземним громадянам у межах діючих нормативних актів України.

Відповідно до наказу МОЗ України від 28.10.2002 року № 385 посада директора закладу охорони здоров`я (лікарська спеціальність «Організація і управління охорони здоров`я») належить до лікарських посад.

Згідно випуску 78 «Охорона здоров`я» Довідника кваліфікаційних характеристик професій» посада директора закладу охорони здоров`я, яку займає позивач з 17.03.2011 року, є в переліку посад медичних працівників системи Міністерства охорони здоров`я України.

Як свідчать письмові докази, ОСОБА_1 , як медичному працівнику, встановлена та щомісячно виплачується надбавка за вислугу років згідно з Постановою КМУ № 1418 від 29.12.2009 року «Про затвердження Порядку виплати надбавки за вислугу років медичним та фармацевтичним працівникам державних та комунальних закладів охорони здоров`я».

Під час роботи на посаді директора Університетського стоматологічного центру з 17.03.2011 року і по теперішній час позивач виконує роботу лікаря-стоматолога-терапевта вищої категорії терапевтичного відділення УСНЦ Харківського національного медичного університету от отримує доплату за суміщення цієї посади.

Вказана обставина підтверджується наказами Харківського національного медичного університету від 14.03.2013 р. № 248/к, від 01.08.2013 р. № 722/к, від 01.08.2016 р. № 784/к, від 02.01.2019 р. № 24/к, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 12-15)

Судом також встановлено, що позивач систематично проходить атестацію для підтвердження кваліфікаційної категорії за спеціальності терапевтична стоматологія, має посвідчення про проходження атестації.

Крім того, згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 30 січня 2019 року у справі №876/5312/17, що до пільгового стажу осіб у розумінні пункту «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії має зараховуватись стаж роботи навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком № 909.

Таким чином, періоди роботи позивача щодо якого виник спір, відноситься до спеціального трудового стажу, передбаченого статтею 55 Закону №1788-ХІІ.

При цьому, оскільки інших доводів щодо відсутності підстав для отримання позивачем грошової допомоги Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області не зазначало, колегія суддів вважає відмову відповідача у зарахуванні спірного періоду до спеціального стажу протиправною.

Зважаючи на наведене вище, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідно до Постанови КМУ N 1191 від 23.11.2011 року, посада, яку займає ОСОБА_1 з 17.03.2011 року підпадає під перелік закладів і установ охорони здоров`я та посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років, затверджених постановою КМУ від 04.11.1993 р. № 909.

Відтак враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції про задоволення позову.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції з наведених вище мотивів, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 року по справі № 520/1116/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова С.С. Рєзнікова