Справа № 640/5882/20
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

04 червня 2020 року місто Київ№ 640/5882/20
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О. розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк»
до треті особи проРегіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві, Акціонерне товариство «Українська залізниця» визнання протиправної бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулося Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк" з позовом до Регіонального відділення фонду державного майна України по місту Києву, треті особи - Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві, Акціонерне товариство "Українська залізниця" та просить суд визнати протиправною бездіяльність Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву щодо ненадання позивачу подання на повернення надміру/помилково зарахованих до бюджету платежів/ інших доходів бюджету у розмірі 11 653,18 грн та зобов`язати Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву підготувати та надати АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» подання на повернення надміру/помилково зарахованих до бюджету платежів/ інших доходів бюджету в розмірі 11 653,18 грн за договором оренди № 5105 нерухомого майна, що належить до державної власності від 24.02.2010 р.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що за договором оренди від 24.02.2010 №5105 зі змінами та доповненнями до нього, позивачем, як орендарем здійснено надмірне/помилкове перерахування коштів до бюджету в розмірі 11 653,18 грн., орендодавцю - Регіональному відділенню фонду державного майна України по місту Києву. Згідно договору оренди №5105 від 24.02.2010 р. орендодавцем було Регіональне відділення фонду державного майна України по місту Києву. Враховуючи зміни у договорі оренди №5105 від 24.02.2010 р. шляхом укладення додаткового договору №5105/08 15.02.2016 р., у зв`язку з утворенням ПАТ "Укрзалізниця", зокрема, було змінено сторону орендодавця, отже, орендодавцем замість Регіонального відділення фонду державного майна України по місту Києву стало ПАТ "Укрзалізниця". Позивач сплатив грошові кошти за договором оренди згідно п. 3.10 договору від 24.02.2010 р. №5105 у вигляді завдатку у розмірі, не меншому ніж орендна плата, за перший (базовий) місяць оренди, який вноситься в рахунок плати за останній місяць оренди. Крім того, після зміни орендодавця позивач помилково сплачував орендні платежі на рахунок попереднього орендодавця - Регіонального відділення фонду державного майна України по місту Києву, а не ПАТ "Укрзалізниця". У зв`язку з припиненням договору оренди, в якому орендодавцем є Регіональне відділення фонду державного майна України по місту Києву, позивач просить суд зобов`язати відповідача надати подання на повернення надміру/помилково зарахованих до бюджету платежів/ інших доходів бюджету в розмірі 11 653,18 грн за договором оренди № 5105 нерухомого майна, що належить до державної власності від 24.02.2010 р.

Вказана сума переплати визнана відповідачем шляхом підписання акту звірки за орендним платежем до бюджету Регіонального відділення ФДМУ по м. Києву з позивачем по договору оренди станом на 03.09.2018 р.

Позивач заявою-клопотанням від 01.10.2019 за вих. № 06-02-7550 на видачу подання про повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету звернувся до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву (відповідача) з проханням видати позивачу подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів платежів та інших доходів бюджету на суму 11 653,18 грн. за договором оренди № 5105 нерухомого майна, що належить до державної власності від 24.02.2010 р. Однак відповідач відмовив позивачу у наданні подання на повернення зазначених грошових коштів із бюджетуб посилаючись на п. 43.3 ст. 43 Податкового кодексу України, тобто у зв`язку з пропуском строку 1095 днів.

Посилаючись на те, що відповідь-відмову від відповідача позивач отримав 30.10.2019 р., отже подання позову здійснюється в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого ст. 122 КАС України, бо саме 30.10.2019 р. позивач дізнався про порушення своїх прав та інтересів на отримання подання на повернення коштів із бюджету.

Позивач у позові також заявив клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 16.03.2020 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), відмовлено в задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, та запропоновано відповідачу надати відзив протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

31.03.2020 р. до канцелярії суду надійшов відзив відповідача в якому він проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що позивачем пропущено шестимісячний строк для звернення до суду з даним позовом, оскільки позивач про можливі порушення своїх прав та законних інтересів знав ще у 2017 році. 31.08.2017 року на адресу Регіонального відділення надійшло клопотання ПАТ «АБ «Експрес-Банк» №29.3-1/1480 від 29.08.2017 р. про отримання подання на повернення помилково або надмірно зарахованих коштів. 28.09.2017 р. за вих. №30-05/10387 Регіональне відділення ФДМ України по місту Києву направило на адресу ПАТ «АБ «Експрес-Банк» лист про повернення коштів, яким було відмовлено в даному клопотанні та рекомендовано звернутися з даного питання Державної казначейської служби України.

Через канцелярію суду 12.05.2020 від третьої особи - Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві надійшли письмові пояснення, в яких представником зазначено про те, що повернення коштів помилково або надміру зарахованих до бюджету здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Фонд державного майна України, то саме на зазначений орган покладено обов`язок щодо формування та надання до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Від позивача 29.05.2020 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник зауважив про те, що відповідачем не доведено правомірність своєї бездіяльності, а у свої відмові, оформленої листом від 23.10.2019 №30-05/8626, відповідач не посилався на докази, які останнім були долучені до відзиву.

Справу розглянуто після отримання судом інформації щодо повідомлення належним чином сторін та третіх осіб про відкриття спрощеного позовного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Досліджуючи та аналізуючи матеріали справи, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.02.2010 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву (як орендодавцем) та Акціонерним банком "Експрес-Банк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний комерційний банк "Експрес-Банк") було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №5105.

Відповідно до п. 1.1 вищевказаного договору орендодавець передає, а орендар приймає в платне користування державне нерухоме майно - частину нежилого приміщення в залі очікування №4 Центрального вокзалу, загальною площею 5,45 кв.м, розміщене за адресою: м. Київ, Привокзальна площа, 1, що перебуває на балансі Вокзалу станції Київ-Пасажирський Державного територіально-галузевого об`єднання "Південно-західна залізниця", вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 30.06.2009 р. і становить 69 908,00 грн. без ПДВ.

Строк дії договору оренди сторони визначили у пункті 10.1. договору.

Таким чином, договір укладено строком на 1 рік та діє з 24.02.2010 р. до 24.02.2011 р. включно.

При цьому, пунктом 10.4 договору сторони передбачили, що у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього договору.

Майно передається в оренду з метою розміщення пункту обміну валют (пункт 1.2. договору).

Відповідно до пункту 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання - передачі майна.

За умовами пункту 10.5 договору реорганізація орендодавця або перехід права власності на орендоване майно третім особам не є підставою для припинення чинності цього договору і він зберігає свою чинність для нового власника орендованого майна (його правонаступників).

Відповідно до п. 3.6. договору визначено, що "орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропозицій розподілу, встановлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж".

Згідно п. 3.9. договору зайва сума орендної плати, що надійшла до державного бюджету та балансоутримувачу, підлягає заліку в рахунок подальших платежів.

Зобов`язання орендарі за сплатою орендної плати забезпечуються у вигляді завдатку у розмірі не меншому, ніж орендна плата за перший (базовий) місяць оренди, який вноситься в рахунок плати за останній місяць оренди (п. 3.10. договору).

Відповідно до Акту приймання-передачі від 24.02.2010 р. сторонами за договором оренди від 24.02.2010 р. №5105 майно було передано.

Договором №5105/01 від 14.10.2010 р. було внесено зміни до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 5105 від 24.02.2010 р., а саме: назву орендаря у договорі оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 5105 від 24.02.2010 р. та акті приймання-передачі слова "Акціонерний банк "Експрес-Банк" читати як "Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Експрес-Банк".

Договором від 05.05.2011 р. №5105/02 було внесено зміни до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 5105 від 24.02.2010 р., зокрема, строк дії договору продовжено до 24.02.2012 р. включно.

Договором від 18.04.2012 р. №5105/03 було внесено зміни до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 5105 від 24.02.2010 р.

Договором від 27.04.2012 р. №5105/04 було внесено зміни до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 5105 від 24.02.2010 р., зокрема, строк дії договору продовжено до 24.04.2013 р. включно.

Договором від 26.02.2013 р. №5105/05 було внесено зміни до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 5105 від 24.02.2010 р., зокрема, строк дії договору продовжено до 24.02.2014 р. включно.

Договором від 18.03.2014 р. №5105/06 було внесено зміни до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 5105 від 24.02.2010 р., зокрема, строк дії договору продовжено до 24.02.2015 р. включно.

Відповідно до додаткового договору №5105/08 від 15.02.2016 року, який є додатковим до основного Договору № 5105 від 24.02.2010 року орендодавцем майна, визначеного договором №5105 від 24.02.2010 р., є ПАТ "Укрзалізниця". Пунктом 3 додаткового договору сторони виклали пункт 3.6 Договору №5105 в наступній редакції: Орендна плата 100% перераховується на розрахунковий рахунок Орендодавця. Згідно п. 4 додаткового договору строк дії договору продовжено до 31.03.2016 р. включно. В п.7 додаткового договору також зазначено: даний додатковий договір є невід`ємною і складовою частиною договору № 5105 від 24.02.2010 року.

Таким чином, в кореспонденції пунктів 1, 3 та 6 вказаного додаткового договору з 01.12.2015 р. орендну плату у розмірі 100% позивач повинен був перераховувати на рахунок ПАТ «Українська залізниця», а не до бюджету. Однак, позивач продовжував перераховувати орендну плату у розмірі 70% до бюджету та здійснював перерахування орендної плати за період з 01.12.2015 р. у розмірі 100% на користь ПАТ «Українська залізниця» (згідно п.п. 1, 3 та 6 додаткового договору від 15.02.2016 р.), в результаті чого і відбулось часткове помилкове/надмірне зарахування коштів до бюджету.

Пунктом 10.10. договору оренди передбачено, що майно вважається поверненим Орендодавцю з моменту підписання Сторонами акта приймання-передачі.

30.06.2018 р. предмет оренди було повернуто Орендодавцю - ПАТ «Українська залізниця», що підтверджується відповідним актом приймання-передачі (повернення) нерухомого майна. Таким чином, орендні відносини за договором оренди припинилися 30.06.2018 р.

Як, зазаначає позивач у позовній заяві завдаток, сплачений позивачем до бюджету, відповідач не врахував в рахунок останнього платежу по орендній платі згідно п. п. 3.10, 5.2. договору оренди, відповідач продовжував нараховувати позивачу орендну плату

(не враховуючи сплачений завдаток), а позивач продовжував сплачувати орендну плату відповідно до нарахувань Відповідача, в результаті чого і відбулось часткове помилкове/надмірне зарахування орендної плати до бюджету.

Позивач вказує, що перерахував помилково/надміру сплачені кошти до бюджету наступними платіжними дорученнями: № 1028 від 03.03.2010 р„ № 641 від 09.12.2015 р., № 617 від 11.01.2016 р., також оригіналами виписок з рахунків: № НОМЕР_1 за 03.03.2010р.; № НОМЕР_2-за 09.12.2015р.; № НОМЕР_2 за 11.01.2016р.

При цьому, перерахування коштів на користь ПАТ «Українська залізниця» за твердженнями позивача підтверджується: копіями платіжних доручень: № 647 від 16.01.2016 р., № 612 від 15.04.2016 р. та оригіналами виписок з рахунків: № НОМЕР_2 за 16.01.2016 р., НОМЕР_3 за 15.04.2016 р.

Таким чином, позивач сплатив грошові кошти за договором оренди згідно п. 3.10 договору від 24.02.2010 р. №5105 у вигляді завдатку у розмірі, не меншому ніж орендна плата за перший (базовий) місяць оренди, який вноситься в рахунок плати за останній місяць оренди. Крім того, після зміни орендодавця позивач помилково сплачував орендні платежі на рахунок попереднього орендодавця - Регіонального відділення фонду державного майна України по місту Києву, а не ПАТ "Укрзалізниця", відповідно до п.3.6 договору, тобто, орендна плата перераховується до державного бюджету 70% та 30% балансоутримувачу. У зв`язку з припиненням договору оренди в якому орендодавцем є Регіональне відділення фонду державного майна України по місту Києву позивач просить суд зобов`язати відповідача надати подання на повернення надміру/помилково зарахованих до бюджету платежів/ інших доходів бюджету в розмірі 11 653,18 грн, за договором оренди № 5105 нерухомого майна, що належить до державної власності від 24.02.2010 р.

Отже, грошові кошти у розмірі 11 653,18 грн., які позивач просить зобов`язати відповідача повернути шляхом надання подання на повернення надміру/помилково зарахованих до бюджету платежів/ інших доходів бюджету в розмірі 11 653,18 грн, за договором оренди № 5105 нерухомого майна, що належить до державної власності від 24.02.2010 р. було сплачено позивачем під час виконання договору оренди майна, тобто в рамках цивільно-правових відносин.

Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Статтею 1212 ЦК України встановлено обов`язок повернення майна особою, яка набула це майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Отже, однією з підстав виникнення цивільних правовідносин є набуття або збереження у себе за рахунок іншої особи майна без достатньої правової підстави.

Оскільки, позовні вимоги у цій справі виникли з приватноправових відносин, у яких відповідач виступає як особа, яка безпідставно набула помилково перераховані позивачем кошти, а не як суб`єкт владних повноважень, а також оскільки спірна сума хоч і була перерахована до Державного бюджету України орендна плата за користування нерухомим майном, за своєю суттю не є ні податком, ні збором, суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що спір у цій справі відноситься до юрисдикції адміністративно суду, а має вирішуватися в порядку господарського судочинства.

Враховуючи наведені вище обставини, а також те, що в межах спірних правовідносин Регіональне відділення фонду державного майна України по місту Києву не здійснювало владних управлінських функцій по відношенню до позивача, із характеру спірних правовідносин вбачається наявність майнового спору, що виник внаслідок не повернення відповідачем надміру/помилково зарахованих до бюджету платежів/ інших доходів бюджету в розмірі 11 653,18 грн, за договором оренди № 5105 нерухомого майна.

Відтак, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини мають приватноправовий характер, а тому даний спір не належить до юрисдикції суду адміністративної юрисдикції, а повинен вирішуватися за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства суд закриває провадження у справі.

З огляду на наведене провадження в даній справі підлягає закриттю.

Відповідно до частини другої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанції.

Позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 2 102, 00 грн, відповідно меморіального ордеру від 05.03.2020 №0442 0001.

Відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

З підстав наведених вище, суд дійшов висновків про те, що позивач наділений правом на повернення з Державного бюджету України 2 102, 00 грн судового збору у зв`язку із закриттям провадження у справі.

Враховуючи вищезазначене та керуючись статтями 238, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

1. Закрити провадження в адміністративній справі №640/5882/20 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк" до Регіонального відділення фонду державного майна України по місту Києву, треті особи - Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві, Акціонерне товариство "Українська залізниця" про визнання протиправної бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

2. Роз`яснити позивачеві, що розгляд спірних правовідносин віднесено до юрисдикції господарського суду із урахуванням правил територіальної підсудності.

3. Присудити на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк" (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/7, ) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102, 00 грн. (дві тисячі сто дві гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Регіонального відділення фонду державного майна України по місту Києву (01032, м. Київ, бульв. Тараса Шевченка, 50-Г, ).

4. Копію даної ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.