Справа № 580/246/20
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/246/20 Суддя (судді) першої інстанції: П.Г. Паламар
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

при секретарі: Марчук О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В :

Адвокат Фещенко М.Л. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області, в якому просив суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-63247-17-У від 10 травня 2019 року.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду вказаний адміністративний позов - повернуто позивачу.

Підставою для повернення вказаного позову стало невиконання позивачем, на думку суду першої інстанції, вимог ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року, якою адміністративний позов було залишено без руху.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, адвокат Фещенко М.Л. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 статті 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою від 20 січня 2020 року вказаний адміністративний позов було залишено без руху через його невідповідність вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків.

У вказаній ухвалі суд першої інстанції запропонував позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду: належним чином завірених доказів адміністративно-процесуальної правоздатності ОСОБА_1 (копія паспорта та ідентифікаційного номеру), примірників адміністративного позову з додатками для всіх учасників справи, всіх доказів, що містяться в обґрунтуванні позову для всіх учасників справи, доказів сплати судового збору.

17 лютого 2020 року на усунення недоліків, визначених вказаною вище ухвалою, адвокатом подана заява з додатками, в якій, окрім іншого, містилася квитанція про сплату судового збору в розмірі 840,80 грн. №1РС1-В46С-ВАА2-ТС9Р від 16 січня 2020 року.

Із вказаної квитанції вбачається, що платником збору в ній зазначено Фещенко М.Л. , який є представником позивача.

Повертаючи вказаний вище адміністративний позов, суд першої інстанції зазначив, що представником позивача не було надано належним чином оформленої позовної заяви, яка відповідає статті 160,161 Кодексу, оскільки до позовної заяви додано оригінал доказу сплати судового збору від особи, яка не є особою, що звертається до суду, і не є особою, стосовно якої ухвалене судове рішення.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що до позовної заяви були додані ордер адвоката та копія свідоцтва адвоката Фещенко М.Л .

27 січня 2020 року представником позивача Фещенко М.Л. надавалась за допомогою системи «Електронний суд» заява про внесення даних РНОКПП НОМЕР_1 - представника позивача до додаткових відомостей про учасника справи для доступу до електронної справи №580/246/20. Копія ордеру та копія свідоцтва додавались до цієї заяви в електронному вигляді.

Відомості щодо того, що ухвала від 20 січня 2020 року про залишення адміністративного позову без руху та усунення недоліків отримана позивачем або представником позивача в матеріалах відсутні, а також відсутні докази того, що така ухвала надсилалася представнику позивача в електронному кабінеті.

Між тим, недоліки позовної заяви, поданої на шести аркушах, викладені в ухвалі від 20 січня 2020 року, були усунені представником позивача - адвокатом Фещенко М.Л., а саме: подано уточнену позовну заяву на п`ятнадцяти аркушах, в двох примірниках - для суду та відповідача, разом з додатками та доказами (які були зібрані після подачі первинної позовної заяви), належним чином завірені, копії паспорту та ІПН позивача, а також доказ сплати судового збору.

Відповідно до ч.3 статті 162 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно п. 1 ч. 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI.

Ставки сплати судового збору встановлено статтею 4 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої за подання до адміністративного суду позовної заяви майнового характеру, який подано фізичною особою, розмір збору становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294-IX встановлено розмір прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб на 2020 рік, а саме у місячному розмірі з 1 січня - 2102 грн.

Як зазначено судом першої інстанції, в силу положень Закону України «Про судовий збір» платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у справі є ОСОБА_1 , однак відповідно до квитанції від 16 січня 2020 року №1РС1-В46С-ВАА2-ТС9Р судовий збір сплачено Фещенко М.Л. , тобто представником позивача, тобто не особою, яка звертається до суду.

Повертаючи адміністративний позов позивачу, суд зазначив, що надана представником позивача квитанція в даному випадку не може слугувати доказом сплати судового збору.

Однак, такі висновки є помилковими і не відповідають процесуальним нормам, а також завдають перешкод для здійснення правосуддя.

Згідно статті 60 КАС України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

На підтвердження повноважень на представництво, зокрема, в суді позивача ОСОБА_1 адвокатом Фещенко М.Л. до суду разом з позовною заявою подавались: ордер серії ЧК №018998, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №240 від 13 червня 2006 року, копія договору на надання правової допомоги №42 від 08 січня 2020 року та додаткової угоди №1 від 08 січня 2020 року, які укладені між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Фещенко М.Л.

В п.1.1 договору на надання правової допомоги №42 від 0808 січня 2020 року Клієнтом (позивачем) надано право (уповноважено) Адвокату при здійсненні повноважень представляти Клієнта в адміністративних судах з усіма правами, наданими позивачу. Для вчинення вищезазначених дій Адвокату надано право: підписувати та подавати позовні заяви, адміністративні позови, розписуватись на них від імені Клієнта, сплачувати від імені Клієнта судовий збір.

Крім того, КАС України визначає, що ряд суб`єктів наділені правом звернення до суду в інтересах інших осіб, проте позивачами у таких справах виступають безпосередньо самі особи. Таким чином, суб`єктами сплати судового збору дійсно є особи, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, а не їх представники, які вчиняють дії виключно від імені особи, в інтересах якої вони діють. Тобто, особи, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення мають обов`язок щодо сплати судового збору, проте, реалізувати його можуть і представники за наявності відповідних повноважень.

Таким чином, вищезазначеним договором та Кодексом адміністративного судочинства України жодних обмежень для сплати судового збору представником від імені та в інтересах позивача не встановлено.

Квитанція про сплату судового збору була сплачена представником позивача Фещенко М.Л. від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , відповідно до повноважень, наданих договором про правову допомогу, а не в своїх (представника) власних інтересах. Тобто, в процесуальному розумінні судовий збір сплачений позивачем, що також підтверджується вказаним ідентифікаційним кодом в призначенні платежу, який належить позивачу, а також самим призначенням платежу: «*;101; НОМЕР_2 ; Судовий збір, за позовом ОСОБА_1 в Черк.окр.адмін.суд, щодо скасув.боргу за вимогою з ЄСВ ГУДФС у Черк.обл».

Враховуючи викладене, судом першої інстанції було зроблено хибний висновок про невиконання позивачем вимог ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року та ненадання доказу сплати судового збору.

Таким чином, позиція Черкаського окружного адміністративного суду, викладена у оскаржуваній ухвалі про повернення позовної заяви, є безпідставною.

Колегія суддів також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в справі «Беллет проти Франції», в якому Суд зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, хоча право доступу до суду і не є абсолютним, це право не повинно обмежуватись таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець.

Отже, на думку суду апеляційної інстанції позивачем (представником позивача) були усунуті недоліки позовної заяви, а судом першої інстанції протиправно з формальних підстав позбавлено позивача права на судовий захист шляхом повернення позову.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги представника позивача спростовують висновки, покладені в основу рішення суду першої інстанції, прийнятого з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 320 КАС України - підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 312, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 09 червня 2020 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Є.В. Чаку