Справа № 640/11542/20
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2020-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

05 червня 2020 року м. Київ №640/11542/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши матеріали адміністративної справи

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Державної податкової служби у Київській області
провизнання протиправними та скасування вимог
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 26 травня 2020 року звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, в якому просила суд:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06 вересня 2018 року №2168-25 «У» на суму 100519,50 грн., винесену Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області;

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06 грудня 2018 року №2168-25 на суму 143422,67 грн., винесену Головним управління Державної фіскальної служби у Київській області.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Представником позивача подано заяву на виконання вимог ухвали від 27 травня 2020 року.

В обґрунтування підстав поважності пропуску строку на звернення до суду представником позивача зазначено, що з 18 вересня 2018 року по теперішній час ОСОБА_1 не є фізичною особою-підприємцем та не здійснює підприємницьку діяльність, а тому не є платником єдиного соціального внеску, у зв`язку з чим до неї не може бути застосований 10-денний строк для оскарження вимог від 06 вересня 2018 року №2168-25 та від 06 грудня 2018 року №2168-25.

Крім того представник позивача наголосив, що оскаржувані вимоги отримав 28 лютого 2020 року у відповідь на свій адвокатський запит.

Розглянувши матеріали позовні матеріали, враховуючи подані представником позивача пояснення щодо поважності пропущеного строку на звернення до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI (надалі - Закон №2464) дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Як вбачається з оскаржуваних вимог, останні прийняті на підставі та в межах Закону №2464, яким визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею (абзац 4 частини четвертої статті 25 Закону №2464).

З матеріалів справи вбачається та не заперечується представником позивача, що ОСОБА_1 до 18 вересня 2018 року здійснювала підприємницьку діяльність, як фізична особа підприємець, а тому з огляду на положення Закону №2464 зобов`язана виконувати вимоги даного закону.

Суд звертає увагу представника позивача на те, що припинення статусу фізичної особи-підприємця не змінює нормативно-правове регулювання оскарження вимог, винесених на підставі Закону №2464.

Крім цього слід звернути увагу на те, що як стверджує представник позивача вимоги від 06 вересня 2018 року №2168-25 та від 06 грудня 2018 року №2168-25 отримані ним у відповідь на адвокатський запит 28 лютого 2020 року, відтак з 28 лютого 2020 року позивач був обізнаний з наявністю вимог про сплату боргу, в той же час звернення до суду мало місце 26 травня 2020 року, що значно перевищує встановлений законом строк звернення до суду.

З урахуванням позицій практики ЄСПЛ, зокрема у справах «Салов проти України», п. 93, «Сутяжник» проти Росії», п. 38) слід вказати, що встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, з урахуванням всього вище викладеного, суд вважає причини пропуску позивачем строку звернення до суду не поважними.

Згідно з частиною другою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, позовна заява повертається позивачеві.

Водночас суд зазначає, що повернення позовної заяви згідно з частиною восьмою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, не позбавляє права позивача для повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись частиною 2 статті 123, пунктом 1 частини четвертої статті 169, статтями 241, 243 Кодексу адміністративного судочинства України Окружний адміністративний суд міста Києва -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування вимог - повернути позивачу.

2. Копію ухвали про повернення позовної заяви разом з доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко