Справа № 500/1027/20
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/1027/20

04 червня 2020 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернопільської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 2020 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернопільської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просить:

- визнати неправомірними дії виконавчого комітету Тернопільської міської ради у формі умисного приховання інформації, а саме завіреної копії витягу з рішення №295 від 27.03.2002 виконкому Тернопільської міської ради (п. 44) в частині надання статусу гуртожитку двокімнатній квартирі АДРЕСА_1 , а також документів, що передували прийняттю даного рішення;

- зобов`язати виконавчий комітет Тернопільської міської ради надати завірену копію рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №295 від 27.03.2002 виконкому Тернопільської міської ради (п. 44) в частині надання статусу гуртожитку квартирі АДРЕСА_1 , а також завірені копії документів, що передували прийняттю даного рішення;

- стягнути в його користь 50000,00 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся із запитом від 08.04.2020 про надання інформації та завіреної копії витягу з рішення виконавчого комітету міської ради №295 від 27.03.2002 в частині присвоєння статусу гуртожитку квартирі АДРЕСА_1 , а також завірені копії документів, що передували прийняттю даного рішення.

У відповідь, на його електронну адресу надійшов лист - відповідь виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 14.04.2020 №4877/08-ф, в якому зазначено, що актом №1 від 18.02.2008 експертної комісії, створеної розпорядженням міського голови від 07.02.2008 №74, копія рішення виконавчого комітету міської ради від 27.03.2002 №295 та додані до нього документи знищені на підставі пункту №24 "Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень".

Позивач не погоджується із такими діями та вважає, що має місце умисне приховування від нього запитуваної інформації.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

12.05.2020 ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду в задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернопільської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

21.05.2020 від відповідача через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду поступив відзив на позов.

Заперечуючи щодо позовних вимог, представник відповідача зазначає, що за результатами розгляду інформаційного запиту ОСОБА_1 відповідно до вимог та у строки визначені Законом України "Про доступ до публічної інформації" відповідачем, підготовлено відповідь від 14.04.2020 за №4877/08-ф та було надано усю наявну у нього запитувану інформацію, а також зазначено, що актом №1 від 18.02.2008 експертної комісії, створеної розпорядженням міського голови від 07.02.2008 №74, копія рішення виконавчого комітету міської ради від 27.03.2002 №295 та додані до нього документи знищені на підставі пункту №24 "Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень".

Крім того вказано, що у відповідача перебуває на розгляді звернення ОСОБА_1 , у котрому серед іншого позивач просить, скасувати пункт 44 рішення виконавчого комітету міської ради №295 від 27.03.2002 в частині надання статусу гуртожитку квартирі АДРЕСА_1 та передати дане житлове приміщення йому.

22.05.2020 позивачем ОСОБА_1 через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду подано письмові пояснення, в яких позивач зазначає, що ним було отримано додаткові письмові докази: копію розпорядження міського голови від 07.02.2008 №74 "Про створення експертної комісії", копію акту №1 від 18.02.2008 експертної комісії про знищення документів.

Позивач вказує, що знищені документи, які не мають жодного відношення до його запиту.

25.05.2020 через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду від позивача поступила відповідь з проханням позов задовольнити в повному обсязі, а також клопотання про долучення до матеріалів справи №500/1027/20 копії запиту від 25.05.2020 до відповідача і до отримання відповіді не розглядати справу по суті.

27.05.2020 позивачем подано клопотання до суду про отримання копій документів, які надійшли на адресу суді від виконкому Тернопільської міської ради.

01.06.2020 через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду від позивача поступила заява про продовження процесуального строку розгляду справи у зв`язку з неможливістю подачі додаткових письмових доказів.

Також, 01.06.2020 позивачем подано до суду заяву, в якій просить вважати неподаним відзив на позов належним представником відповідача та не брати до уваги усі документи, подані суд без підтвердження повноважень представника. Неподання відзиву у визначений строк належним представником вважати визнанням позову та його задоволення в повному обсязі.

02.06.2020 через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду від позивача поступили додаткові пояснення щодо приховування запитуваної інформації та відшкодування моральної шкоди з посиланням на судову практику.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно пункту 1 частини першої статті 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

За нормами частин другої і третьої статті 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Тому керуючись наведеними положення законодавства, суд дійшов висновку, що заявлені клопотання не підлягають задоволенню.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 08.04.2020 звернувся із запитом, в якому просив на безкоштовній основі надати йому наступну інформацію:

- коли було збудовано будинок АДРЕСА_2 , коли його було прийнято в експлуатацію;

- вказати в хронологічній послідовності рух квартири АДРЕСА_1 з моменту прийняття будинку в експлуатацію по 27.03.2002 (момент прийняття рішення №295 (п. 44) виконавчого комітету Тернопільської міської ради про реєстрацію квартири АДРЕСА_1 , як гуртожитку) зі вказанням конкретно хто, з якого по який час, на підставі чого проживав у квартирі за адресою АДРЕСА_3 ;

- надати завірену копію витягу з рішення №295 від 27.03.2002 виконавчого комітету Тернопільської міської ради (п. 44) в частині присвоєння статусу гуртожитку квартирі АДРЕСА_1 . Також надати завірені копії всіх без винятку документів, що передували прийняттю даного рішення (відповідне клопотання прокуратури, висновки, пропозиції, погодження тощо).

У відповідь на вказаний запит, листом від 14.04.2020 №4877/08-ф виконавчий комітет Тернопільської міської ради повідомив позивача про те, що згідно наявних матеріалів в управлінні містобудування, архітектури та кадастру 30-квартирний житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 збудовано в 2001 році.

Відповідно до наданої відділом квартирного обліку та нерухомості інформації згідно пункту 44 рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 27.03.2002 №295 задоволено клопотання адміністрації прокуратури Тернопільської області та зареєстровано в якості гуртожитку двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 34,0 кв. м, в яку поселення проводити за рішенням адміністрації прокуратури.

Актом №1 від 18.02.2008 експертної комісії, створеної розпорядженням міського голови від 07.02.2008 №74, копія рішення виконавчого комітету міської ради від 27.03.2002 №295 та додані до нього документи знищені на підставі пункту №24 "Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень".

Крім цього позивача проінформовано, що у відділі квартирного обліку та нерухомості відсутня інформація про хронологічну послідовність руху квартири АДРЕСА_1 з моменту прийняття будинку в експлуатацію по 27.03.2002 зі вказанням конкретно хто проживав у цій квартирі.

Не погодившись із такими діями суб`єкта владних повноважень позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Окрім цього, статтею 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до статей 5, 7 Закону України від 02.10.1992 №2657-XII "Про інформацію" (далі Закон №2657-XII) кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до статті 1 Закону №2657-XII інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Спеціальним законом, який визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, є Закон України від 13.01.2011 №2939-VI "Про доступ до публічної інформації" (далі Закон №2939-VI).

Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Відповідно до статті 1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 5 Закону №2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (частина перша статті 19 Закону №2939-VI).

Суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації відповідно до статті 12 Закону №2939-VI є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (стаття 13 Закону №2939-VI).

Частиною першою статті 14 Закону №2939-VI встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Порядок розгляду і надання відповіді на запит визначено у статті 20 Закону №2939-VI. Зокрема, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (частина перша статті 20 Закону №2939-VI); у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (частина четверта статті 20 Закону №2939-VI).

У статті 22 Закону №2939-VI наведений вичерпний перелік підстав, з яких розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту на її отримання.

Так розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Аналізуючи зазначені норми законодавства, слід прийти до висновку, що визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Судом встановлено, що виконавчий комітет Тернопільської міської ради розглянувши запит позивача від 08.04.2020 відповідно до вимог та у строки визначені Законом №2939-VI підготовив відповідь від 14.04.2020 за №4877/08-ф.

На переконання суду відповідачем було надано відповідь на поданий запит у межах наявної інформації, а також зазначено, що актом №l від 18.02.2008 експертної комісії, створеної розпорядженням міського голови від 07.02.2008 №74, копія рішення виконавчого комітету міської ради від 27.03.2002 №295 та додані до нього документи знищені на підставі пункту №24 "Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень".

Згідно пункту 24 Правил квартирного обліку визначено, що облікові справи зберігаються протягом 5 років після одержання громадянами жилих приміщень (зняття їх з квартирного обліку). Після закінчення вказаного строку справи знищуються в установленому порядку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що розглядаючи запит позивача від 08.04.2020 виконавчий комет Тернопільської міської ради діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідь відповідача від 14.04.2020 №4877/08-ф надіслана позивачу у передбачений строк, є обґрунтованою та прийнятою з урахуванням усіх обставин, що мають значення для її прийняття, а факт незгоди позивача із такою відповіддю не свідчить про те, що відповідач приховав запитувану інформацію та порушив право позивача на доступ до публічної інформації.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача в користь позивача моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1-3 статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до пунктів 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При цьому, позивач повинен довести зазначені обставини належними, допустимими та достовірними доказами.

Аналогічна правова позиція вказана, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2018 року по справі №554/9740/16-а, від 22 грудня 2018 року по справі №826/23650/15.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12.07.2007).

Водночас, позивач не надав суду жодних доказів спричинення моральної шкоди, також ним не доведено завдання такої шкоди, наявності причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та душевними стражданнями, приниження честі та гідності, а тому підстави для стягнення моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн. відсутні.

Згідно із частини першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернопільської міської ради про визнання неправомірними дій виконавчого комітету Тернопільської міської ради у формі умисного приховання інформації, а саме завіреної копії витягу з рішення №295 від 27.03.2002 виконкому Тернопільської міської ради (п. 44) в частині надання статусу гуртожитку двокімнатній квартирі АДРЕСА_1 , а також документів, що передували прийняттю даного рішення, зобов`язання виконавчий комітет Тернопільської міської ради надати завірену копію рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №295 від 27.03.2002 виконкому Тернопільської міської ради (п. 44) в частині надання статусу гуртожитку квартирі АДРЕСА_1 , а також завірені копії документів, що передували прийняттю даного рішення та стягнення 50000,00 грн. моральної шкоди відмовити повністю.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач - виконавчий комітет Тернопільської міської ради (місцезнаходження: вул. Листопадова 5, м. Тернопіль, 46001, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 червня 2020 року.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна:

Суддя Мартиць О.І.