Справа № 340/1224/20
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2020 року м. Дніпросправа № 340/1224/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року (суддя Момонт Г.М.) по справі №340/1224/20 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету міської ради м.Кропивницького про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив:

- визнання протиправними дій Виконавчого комітету Міської ради м. Кропивницького щодо складання висновку від 29.03.2019 р. №1539/49-05-24, яким прийнято рішення вважати за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнання протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Міської ради м. Кропивницького, прийнятого у формі висновку від 29.03.2019 р. №1539/49-05-24, яким прийнято рішення вважати за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі з підстав, передбачен

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття провадження в адміністративній справі суд першої інстанції дійшов висновку про те, що заявлений спір не є справою адміністративної юрисдикції, оскільки спірні правовідносини виникли з приводу реалізації позивачем сімейних прав, захист яких підлягає в порядку цивільного судочинства.

Такі висновки суд обґрунтував тим, що предметом оскарження в адміністративній справі можуть бути рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень. При цьому, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на час її звернення до суду. Тобто у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, дія чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, які безпосередньо порушують права, свободи чи інтереси позивача.

У спірному випадку, як зазначив суд першої інстанції, за своєю правовою природою оскаржуваний висновок не є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке породжує, змінює або припиняє права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, оскільки носить рекомендаційний характер та може бути врахований чи відхилений судом під час вирішення спору щодо батьківських прав.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції про те, що переданий на вирішення суду спір не є справою адміністративної юрисдикції. Скаржник вказує на те, що у спірному випадку висновок органу опіки та піклування має ознаки правового акту індивідуальної дії, який породжує певні правові наслідки, у тому числі і для позивача, оскільки на підставі цього висновку його малолітня дитина виїжджала за межі України без згоди батька. Також скаржник вказує на те, що суд першої інстанції не перевірив інформацію про високу вірогідність затвердження вказаного висновку рішенням виконавчого комітету міської ради м.Кропивницький. Крім цього скаржник наводить свою позицію про те, що сам Висновок органу опіки та піклування не може бути правовою підставою для виїзду малолітньої дитини за межі України без згоди одного із батьків.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з огляду на її законність та обґрунтованість.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач є батьком малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У провадженні Святошинського районного суду міста Києва знаходиться цивільна справа №404/85-7/18 (провадження №2/759/3159/19) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Кіровоградської міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів.

29.03.2019р. органом опіки та піклування, в особі виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького, затверджено висновок відповідно до якого за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний висновок, який оскаржено позивачем у межах цієї справи, адресовано Святошинському районному суду міста Києва.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття провадження в адміністративній справі суд першої інстанції дійшов висновку про те, що заявлений спір не є справою адміністративної юрисдикції.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується з огляду на таке.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

Публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

При цьому, як вірно зазначив суд першої інстанції, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на час її звернення до суду. Тобто у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, дія чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, які безпосередньо порушують права, свободи чи інтереси позивача.

Встановивши те, що у спірному випадку позивачем фактично оскаржено висновок органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом із матір`ю, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що висновок органу опіки та піклування не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні ст..19 КАС України, оскільки не призводить до виникнення певних обов`язків у особи, не породжує для останньої будь-які негативні наслідки, а відтак самим оскарженим висновком не можуть порушуватися права та інтереси позивача.

З огляду на приписи ст.. 19 Сімейного кодексу України висновок органу опіки та піклування це письмовий документ, у якому відображаються певні обставини, що свідчать про умови проживання дитини, її батьків, а також інші обставини, які стосуються вирішення спору, що випливає з сімейних правовідносин. При цьому, висновок органу опіки та піклування не є обов`язковим для суду, що розглядає справу, та підлягає оцінці разом з іншими обставинами справи.

З цих підстав суд першої інстанції правильно зазначив те, що висновок органу опіки і піклування, який подається до суду відповідно до ч.5 ст.19 Сімейного кодексу України має рекомендаційний характер, не спричиняє виникнення прав і обов`язків у батьків. Правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, у процесі якого і відбувається оцінка усіх доказів, у тому числі й висновку органу опіки і піклування, який не має заздалегідь встановленої сили для суду, який розглядає спір про визначення місця проживання дитини.

Вказана позиція суду першої інстанції щодо визначення юрисдикції вказаної справи, узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.07.2018р. (справа№496/4271/16-а).

Аргументи, які наведені позивачем в апеляційній скарзі не можуть змінити правову природу висновку органу опіки та піклування, що обумовлює визначення юрисдикції розгляду цієї справи.

Отже встановивши те, що спірні відносини виникли щодо захисту сімейних прав позивача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що дана справа не є публічно-правовою, а спірні відносини підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства при розгляді справи щодо визначення місця проживання дитини.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що оскаржена ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим підстав для її скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315 ст.3316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року по справі №340/1224/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в

касаційному порядку у строки, визначені ст..329 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 09.06.2020р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк