Справа № 953/6059/20
Суддя: Чередник В. Є.
Дата ухвалення: 2020-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/6059/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 року Київський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді Чередник В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Поліщук А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу №6059/20 за позовом ОСОБА_1 до командира роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Михайленка Андрія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

14.04.2020 до суду поштою надійшов вказаний адміністративний позов, у якому позивач просить скасувати постанову серія ЕАК №2344229 від 05.04.2020 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАп стосовно нього і закрити справу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, зокрема, що 05.04.2020 о 15 год.13 хв. рухаючись на автомобілі Toyota Camry НОМЕР_1 по трасі №22 сполученням Кременчуг-Полтава йому було винесено постанову серії ЕАК №2344229 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу, розмір якого складає 255 грн. Відповідно до постанови позивача звинувачено в тому, що він керуючи транспортним засобом порушив вимоги п.12.4 ПДР, але вказане порушення належним чином не зафіксовано, як це передбачено ПДР. Тому ОСОБА_1. вказує, що винесена постанова є необґрунтованою, не відповідає матеріалам справи та вимогам чинного законодавства, а також прийнятою із порушенням усіх процесуальних норм тому підлягає скасуванню. Позивач зазначає, що він на достатньо високому рівні знає норми чинних ПДР та неухильно дотримується їх; він ніколи не допускав порушень, викладених в постанові, в зв`язку з тим, що це є небезпечним та заборонено ПДД. В зв`язку з цим після зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції, останній запитав причину зупинки транспортного засобу та докази скоєння адміністративного правопорушення, якщо таке мало місце і яке стало підставою для зупинки. На запитання позивач отримав відповідь про те, що він начебто порушив правила дорожнього руху, щодо доказів патрульний пояснив, що перевіщів швидкість на 42 км/год. все зафіксовано на відео після чого, патрульний перевірив водійське посвідчення, техпаспорт на автомобиль.

Дії працівників патрульних нарядів поліції, зокрема відповідача, є грубим порушенням статей 245,251,252,272,280,283 КУпАП, оскільки вони, серед іншого, чинять перешкоду об`єктивному з`ясуванню обставини справи про адміністративне правопорушення. Патрульним поліції грубо порушено ст..268 КУпАП - право на захист, на письмове клопотання щодо перенесення справи на іншу дату та час з метою залучення адвоката для захисту своїх прав позивачу було відмовлено.

Відомості, внесені відповідачем до оскаржуваної постанови, в частині суті адміністративного правопорушення, опису обставин, установлених при розгляді справи, жодним чином не відповідають нормам, визначеним чинним законодавством України та фактичним обставинам справи. Крім того, оскаржувана постанова не містить інформації про технічний засіб, яким була здійснена фото або відеозапис.

На підставі викладеного позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 16.04.2020 було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

22.05.2020 до суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву, поліцейський роти №1 БПП в м.Кременчук УПП в Полтавській області ДПП старший лейтенант поліції Михайленко А.В. проти адміністративного позову заперечує та просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі з огляду на наступне.

05.04.2020 поліцейським ухвалено постанову серії ЕАК №2344229 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. за те, що водій ОСОБА_1 цього дня, близько 14 год. 43 хв., керуючи транспортним засобом TOYOTA CAMRY номерний знак НОМЕР_1 на 64 км автодороги М-22 Полтава-Олександрія с. Андрійки рухався зі швидкістю 92 км/год. перевищуючи обмеження швидкості руху в населеному пункті на 42 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України. Швидкість руху транспортного засобу вимірювалась приладом TRUCAM ТС 000344. В адміністративному позові позивач не заперечує, що в місці, час та дату, вказані в оскаржуваній постанові, він керував, вказаним вище, транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції, які повідомили, що позивач рухався з перевищенням швидкості руху в населеному пункті, що є порушенням п. 12.4 ПДР України, не заперечує, що швидкість руху його транспортного засобу вимірювалась працівниками патрульної поліції приладом TRUCAM ТС 000344. Пояснення позивача, щодо порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, дотримання позивачем п. 12.4 ПДР України в час та місці зазначені в оскаржуваній постанові не заслуговують на увагу та спростовуються відеозаписом зафіксованим на нагрудну відеокамеру працівників поліції, фото/відеозаписом зафіксованим на прилад TRUCAM ТС 000344. Порушення позивачем п. 12.4 Правил дорожнього руху України в час та місці зазначені в оскаржуваній постанові підтверджується фото/відеозаписом зафіксованим на прилад TRUCAM ТС 000344 (файл _О5000_0405_145621, фото _О5000-0405_145621), та поясненнями позивача надані працівникам поліції під час розгляду справи, що зафіксовано на нагрудну відеокамеру (файл 7 ) позивач після ознайомлення з відеозаписом зафіксованим на прилад TRUCAM ТС 000344 не заперечував, що рух саме його транспортного засобу зафіксовано на прилад. Таким чином, доводи позивача мають оцінюватись судом критично, як єдиний спосіб водія уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Під час розгляду справи водію було роз`яснено ст. 268 КУпАП, ст. 55, ст. 63 Конституції України. Водій під час розгляду справи повідомив, що він юрист (файл ), при цьому надав письмову заяву в якій просив надати можливість скористатись послугами захисника та перенести розгляд справи на іншу дату. На що водієві було роз`яснено, що він має право користуватись юридичною допомогою, а в частині перенесення розгляду справу на іншу дату, заява була відхилена, за обставин, що справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідно до вимог ст. 276 КУпАП розглядається за місцем його вчинення. Таким чином, було прийнято до уваги порушення водієм ПДР України, зафіксоване на прилад TRUCAM ТС 000344, усні пояснення водія, які відповідно до ст. 251 КУпАП є належними та допустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення та прийнято правомірне рішення про накладення на водія адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП. Постанову оголошено в присутності водія негайно після розгляду справи про адміністративне правопорушення, надано копію постанови. Постанова про накладення адміністративного стягнення серія ЕАК №2344229 від 05.04.2020 містить відомості, встановлені ч. 3 ст. 283 КУпАП, а саме: відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, права особи яка притягується до адміністративної відповідальності.

Також відповідач зазначає щодо правомірності використання поліцією лазерних вимірювачів швидкості TruCAM (а.с.20-29).

На підставі викладеного відповідач просить відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Згідно ч.1 ст.269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

У судове засідання позивач не з`явився, разом з позовом подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, у поданому відзиві зазнчив про проведення слухання справи за його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи строки розгляду справи, те, що сторони подали заяви про розгляд справи без їх участі, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Згідно з ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Враховуючи викладене, положення ст.286 КАС України, ст. 289 КУпАП, суд приходить до висновку, що позивач при зверненні до суду з позовом щодо оскарження постанови від 05.04.2020, не порушив передбачений 10-денний строк для захисту своїх прав в судовому порядку, оскільки позов до суду надійшов поштою, датою відправки на поштовому конверті вказано 13.04.2020.

Суд, вивчивши подані заяви по суті справи, досліживши матеріали справи, докази надані сторонами в обґрунтування вимог та заперечень, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду справи щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно приписів ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, постановою поліцейського роти №1 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП старший лейтенант поліції Михайленко Андрія Володимировича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2344229 від 05.04.2020 на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У пункті 6 Постанови «Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення» зазначено: 05.04.2020 14:43:36, 64 км., водій рухався зі швидкістю 92 км/год, при цьому перевищив встановлену швидкість руху в населеному пункті с.Андрійки на 42 км/год., швидкість вимірювалась приладом TRUCAM ТС 000344, чим порушив п.12.4 ПДР - порушення швид.режиму в населених пунктах (дозвол.швид.не більше 50 км/год)».

Стаття, частина статті КУпАП: ст. 122 ч. 1.

Прийняте по справі рішення, вид адміністративного стягнення та сума штрафу: накласти штраф 255 грн.

До постанови додається: відео в архіві (трукам тс000344, бодікам ві-01035), заява на 1 арк. (а.с.6).

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Наведеною нормою передбачено, що відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП настає у разі перевищення водієм встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП відбулося через порушення, за висновком відповідача, п.12.4 ПДР України, оскільки позивач, керуючи транспортним засобом Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , у населеному пункті с. Андрійки, рухався зі швидкістю 92 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 42 км/год.

Згідно вимог п. "б" п.12.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 - 12.7.

Відповідно до п. 12.4. ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Отже, у разі перевищення водієм у населеному пункті швидкості руху транспортного засобу, передбаченої п. 12.4. ПДР, більш як на двадцять кілометрів на годину, настає відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу наведеної норми слідує, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, зазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП є, зокрема, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також інші документи.

Перевіряючи обґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд зазначає наступне.

Оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2344229 від 05.04.2020 року містить посилання на те, що швидкість руху позивача вимірювалась за допомогою вимірювача швидкості руху TruCam серії ТС № 000344.

Посилання позивача на те, що в оскаржуваній постанові не вказано відомості про технічний засіб, яким була здійснена фото або відеозапис, судом до уваги не приймаються та спростовуються відомостями з пункту 9 постанови.

Досліджений у судовому засіданні диск з наявними фото матеріалами з приладу TruCam ТС № 000344, фото дорожніх знаків з місця вчинення правопорушення підтвердив факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до роздруківки фіксування лазерним вимірювачем TruCam ТС № 000344 швидкість руху автомобіля Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , складає 92 км/год. Позивач зі швидкістю 92 км/год рухався по М22 Полтава-Олександрія 64км.

Тобто, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , зі швидкістю 92 км/год рухався у населеному пункті, де допустима швидкість встановлена 50 км/год. Отже, позивач допустив перевищення швидкості руху у населеному пункті більш як на двадцять км/год.

При цьому, термін «населений пункт» наведений в п. 1.10 ПДР України має значення як забудована територія, в`їзд на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45, 5.46, 5.47, 5.48.

В п.8.1 ПДР України встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками

Відповідно до п. 8.4 дорожні знаки поділяються на групи, в тому числі: Ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Знак 5.45 "Початок населеного пункту" ПДР України застосовується для позначення початку населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах. Знак установлюється на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги.

Знак 5.70 "Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху" ПДР України інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Пунктом 8.2.1 ПДР України передбачено, що дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

На диску, долученому до матеріалів справи, містяться фотографії дорожніх знаків 5.45 «Початок населеного пункту «Андрійки», 5.70 "Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху" на 64 км автодороги М-22 Полтава - Олександрія відповідають вимогам Національного стандарту України «Знаки дорожні. Загальні технічні вимоги. Правила застосування» ДСТУ 4100:2014 не закриті та є видимими учасникам дорожнього руху.

Судом встановлено, що під час зупинки транспортного засобу та розгляду справи про адміністративне правопорушення за кермом автомобілю знаходився ОСОБА_1 , який після надання йому для ознайомлення відеозапису зафіксованому на прилад TruCam ТС № 000344 не заперечував, що рух саме його транспортного засобу зафіксовано на прилад та не заперечував скоєння адміністративного правопорушення.

Крім того, при дослідженні відеозапису з нагрудного відео реєстратора інспектора, судом встановлено, що спірна постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідачем була винесена з дотриманням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Подана ОСОБА_1 заява про надання можливості скористатись послугами захисника та перенести розгляд справи на іншу дату була розглянута інспектором та в частині перенесення розгляду справи заяву відхилено у зв`язку з тим, що справа про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП розглядається за місцем його вчинення.

Так, у Рішенні Конституційним судом України 26.05.2015р. по справі №5-рп/2015 (п. 2.3) зазначено, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу (у редакції Закону №767-VII від 23.02.2014) визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення… Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

Таким чином, КСУ зазначив, що перелік адміністративних правопорушень, які підлягають розгляду у скороченому провадженні (тобто фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення) є вичерпним і може бути змінений лише законом, зокрема, такий перелік порушень передбачений ч. 1 та ч. 2 ст. 258 Кодексу (у редакції Законами № 767-VII від 23.02.2014)

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.15р. № 596-VIII, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративне правопорушення застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП (в редакції Закону від 14.07.2015 № 596-VIII), протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, навіть якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа не складає протокол про адміністративне правопорушення про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таким чином, згідно з положеннями ч.ч. 2,3,4,5 вказаної статті Законом встановлені випадки здійснення скороченого провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення, в тому числі, справи відносно позивача.

У зв`язку з цим, відповідач відхилив заяву лише в частині перенесення розгляду справи, а можливості користуватись послугами захисника позивача позбавлено не було.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови та вчинення позивачем адміністративного правопорушення надано диск із відеозаписом моменту розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Тобто на підтвердження встановленого у постанові вчиненого позивачем адміністративного правопорушення надано належні та допустимі докази, передбачені ст. 251 КУпАП.

Суд зазначає, що в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Однак, відповідно до ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Між тим, всупереч даним вимогам, позивачем до суду не надано жодного доказу в обґрунтування своїх доводів.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тому, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дії щодо винесення адміністративного постанови, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова не підлягає скасуванню, а позовні вимоги не підлягагють задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 2, 5, 6-10, 20 77, 122, 159, 205, 229, 241-246, 255, 268, 286, 295 КАС України, ст.7, 9, 247, 251, 252, 288, 289, 293 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до командира роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Михайленка Андрія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити.

Відповідно ч.2 ст.271 КАС України копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

При цьому, відповідно до Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 КАС України, а також інші процесуальні строки щодо, зокрема, апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Другого апеляційного адміністративного суду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 .

Відповідач - Поліцейський роти №1 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП старший лейтенант поліції Михайленко Андрій Володимирович, службова адреса: 39600, м. Кременчук, проїзд 40 років ДАІ, 3.

Повне судове рішення складено 05.06.2020.

Суддя Чередник В.Є.