Справа № 520/14058/19
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2020-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 р. Справа № 520/14058/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко О.В.,

при секретарі - Куриленко Н.В.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - Леонової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 9 від 03.09.2019 сектору з питань призначення та перерахунків пенсій № 2 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо безпідставною відмови позивачу у призначенні пільгової пенсії за віком за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, провести нарахування та виплату належної йому пенсії з 31.10.2018 р., зарахувавши до пільгового стажу роботу позивача електрогазозварником в період з 05.03.1994 року по 31.01.2002 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що рішення № 9 від 03.09.2019 сектору з питань призначення та перерахунків пенсій № 2 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо безпідставної відмови позивачу у призначенні пільгової пенсії за віком за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки позивач має право на пенсію на пільговим умовах, тому пенсійний орган зобов`язаний призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 зарахувавши до пільгового стажу роботу позивача електрогазозварником в період з 05.03.1994 року по 31.01.2002 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.12.2019 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі за вищевказаним позовом відповідно до ст. 263 КАС України. Також, ухвалою суду запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

13.01.2020 року представником відповідача надано відзив на позов (а.с. 63 - 69), в якому відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з такого. 16 січня 2019 року комісією при ГУПФУ в Харківській області прийнято рішення про відмову у підтвердженні стажу роботи позивача у період з 05.03.1994 р. по 31.01.2002 р. за професією електрозварник за Списком № 2, оскільки позивач не надав на розгляд комісії первинні документи про зайнятість на роботах, передбачених Списками, протягом повного робочого дня, а також відсутні документи про атестацію робочих місць. В той час, з наданих документів неможливо встановити, яким саме зварюванням займався позивач по професії електрозварник (електрогазозварник), як це передбачено Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою КМУ від 11.03.1994 року № 162, розділом XXXIII «Загальні професії», передбачені (код 756) електрогазозварники, зайняті на різанні і ручному зварюванні, на напівавтоматичних машинах, а також на автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки. Згідно архівної довідки № 981 від 11.09.2018 року, атестація робочих місць по підприємству ВАТ «Шевченківський КХП» за період роботи позивача з вересня 1985 року по січень 2002 року не проводилася.

Оскільки рішення комісії при ГУ ПФУ в Харківській області від 16 січня 2019 року №21/01-19 позивачем не оскаржувалося, є чинним до теперішнього часу, сектором з питань призначення та перерахунків пенсій № 2 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області було прийнято рішення № 9 від 03.09.2019 року, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком по Списку №2 відповідно до пп.2 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» з 24.06.2019 року в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи та ненаданням позивачем підтвердження того, що за результатами атестації робочого місця можливо віднести до пільгового стажу період роботи з 21.08.1992 року (дата набуття чинності постанови КМУ від 01.08.1992 № 442). З посилання на позицію Верховного Суду (постанови від 10 березня 2015 року (справа № 21-51а15), від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), від 2 грудня 2015 року (справа № 21- 1329а15), від 23.01.2018 року по справі К/9901/1548/18, від 18 січня 2019 року по справі К/9901/29373/18) відповідач також зауважив про відсутність законних підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. За таких підстав, пенсійний орган просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 26.02.2020 року розгляд адміністративної справи призначено розгляд адміністративної справи у спрощеному провадженні з викликом сторін у судове засідання.

В судовому засіданні позивач та його уповноважений представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили суд їх задовольнити, з посиланням на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце якого повідомлявся належним чином у відповідності до вимог статті 126 КАС України.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали адміністративної справи, судом встановлено наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), звернувся до Куп`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області із заявою про призначення йому пільгової пенсії (а.с. 14 - 16).

06.02.2019 року комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області було прийнято рішення про результати розгляду заяви позивача, яким відмовлено у підтвердженні стажу роботи у період з 05.03.1994 по 31.01.2002 за професією електрозварник за Списком № 2. Відповідачем зазначено, що підтвердити період роботи з 05.03.1994 по 31.01.2002 по професії електрозварник немає підстав, оскільки позивач не надав на розгляд Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області первинні документи про зайнятість на роботах, передбачених Списками протягом повного робочого дня, а також відсутні документи про атестацію робочих місць.

Не погодившись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року по справі № 520/2546/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Куп`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасувати рішення Куп`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 06.02.2019 № 15 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пільгової пенсії за віком за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Зобов`язано Куп`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії відповідно до пп.2 п.2 ст.114 розділу ХІV-1 "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян" Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". В іншій частині позову - відмовлено. Також, вирішено питання стягнення на користь позивача з пенсійного органу судового збору (а.с. 52 - 56).

Рішення набрало законної сили.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року по справі № 520/2546/19 пенсійним органом повторно розглянуто заяву позивача, в результаті чого рішенням сектору з питань призначення та перерахунків пенсій №2 управління застосувань пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області від 03 вересня 2019 року № 9 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії відповідно до пп. 2 п. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В рішенні зазначено, що відповідно до пп.2 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на призначення пенсії за віком мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України і за результатами атестації робочих місць - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 27 років 6 місяців (станом на 24 червня 2019 року), з них не менше 12 років 06 місяців на зазначених роботах. Працівники, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці (12 років 6 місяців), але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону на 1 рік за кожні 2 роки 06 місяців такої роботи.

Страховий стаж роботи за наданими документами становить 36 років 2 місяці 7 днів. Пільговий стаж становить 4 роки 7 місяців 1 день. Отже, призначити позивачу пенсію з 24.06.2019 року відповідно до пп.2 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» немає підстав (а.с. 17).

Ухвалою суду від 26.02.2020 року витребувано у пенсійного органу додаткові документи та інформацію стосовно того, які саме періоди роботи ОСОБА_1 включено до пільгового стажу позивача за Списком №2 (4 роки 7 місяців 1 день), який підтверджено управлінням.

В письмових поясненнях, наданих на виконання ухвали суду, пенсійний орган зазначив, що до пільгового стажу позивача за Списком № 2 зараховано 4 роки 7 місяців 1 день: з 01.02.2002 року по 25.09.2006 року - період роботи на ЗАТ «Шевченківський комбінат хлібопродуктів» на посаді електрозварника.

Щодо періоду роботи позивача з 05.03.1994 року по 31.01.2002 року Головним управлінням в поясненнях також зазначено, що 11.12.2018 року позивач звертався до ГУПФУ в Харківській області із заявою щодо підтвердження пільгового стажу роботи на Шевченківському комбінату хлібопродуктів у період з 05.03.1994 року по 31.01.2002 року по професії електрозварник.

Проте, рішенням комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області № 21/1-19 від 16.01.2019 року відмовлено у підтвердженні стажу роботи ОСОБА_1 у період з 05.03.1994 р. по 31.01.2002 р. по професії електрозварник за Списком № 2. В рішенні зазначено, що Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністр» України від 11.03.1994 року № 162, розділом ХХХІІІ «Загальні професії», передбачені (код 906) електрозварники ручного зварювання, (код. 905) електрозварювальники на автоматичних і напівавтоматичних машинах, зайняті зваркою в середовищі вуглекислого газу, на роботах з застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах. Згідно з наданою позивачем архівною довідкою від 11.09.2018 року №984 атестація робочих місць по підприємству по січень 2002 р. не проводилась. На підставі наданих до заяви копії документів підтвердити період робота з 05.03.1994 року по 31.01.2002 року немає підстав, оскільки з наданих документів неможливо встановити, яким саме зварюванням займався заявник по професії електрозварник (електрозварювальник), як це передбачено вищезазначеним Списком № 2, а також відсутні документи про проведення атестації робочого місця на підприємстві (а.с. 70 - 71).

У відзиві на позов пенсійний орган зауважив, що при винесенні рішення № 9 від 03.09.2019 року, яке позивач оскаржує в цій справі, Головне управління врахувало рішення №21/1-19 від 16 січня 2019 року, яке позивачем не оскаржувалося та наразі є чинним.

Вирішуючи спір у цій справі, судом має бути встановлено наявність у позивача необхідного стажу роботи у шкідливих умовах праці для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а також правомірність рішення пенсійного органу № 9 від 03.09.2019 року щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

З позовної заяви та пояснень позивача (його представника) встановлено, що спірним є період роботи ОСОБА_1 електрозварником на підприємстві з 05.03.1994 року по 31.01.2002 року, який пенсійним органом не зараховано позивачу до його пільгового стажу.

Відповідно до п.п.2 п.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Розділом XXXIII «Загальні професії» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, передбачалися професії «газозварювальник», «електрозварювальник».

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 11 березня 1994 року № 162 затверджено Список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII «Загальні професії» передбачені професії «електрозварники» та «газозварники».

Статтею 62 Закону № Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно копії трудової книжки НОМЕР_2 (записи №9, №12), з 05.03.1994 року позивача переведено електрозварником V розряду Шевченківського комбінату хлібопродуктів (наказ № 25-к від 05.03.2019 року), 31.01.2002 року позивач звільнений за переводом до ЗАТ "Шевченківський КХП" у відповідності до п.5 ст. 36 Кодексу Законів про працю України (наказ №7-к від 31.01.2002 року) (а.с. 18 - 38).

Вказана інформація також підтверджена архівною довідкою виконавчого комітету Шевченківської селищної ради № 981 від 11.09.2018 року, за якою з 05.03.1994 року слюсаря ОСОБА_1 переведено електрозварником (наказ № 25-к від 05.03.2019 року) (а.с. 42).

Згідно архівної довідки архівного відділу Шевченківської селищної ради Харківської області № 961 від 10.09.2018 року, позивачу в період роботи в Шевченківському комбінаті хлібопродуктів з 1993 року по 1999 роки нараховувалась заробітна плата (а.с. 47).

Отже, у період з 05.03.1994 року по 31.01.2002 року позивач працював електрозварником Шевченківського комбінату хлібопродуктів (КХП).

В трудовій книжці також містяться записи про перейменування з 16.03.1995 року Шевченківського КХП в Шевченківський державний комбінат хлібопродуктів (наказ №67 від 16.03.1995 року), про перетворення з 06.05.1998 року Шевченківського ДКХП у ВАТ "Шевченківський комбінат хлібопродуктів" (наказ № 605л від 06.05.1998 року). Вказана інформація також міститься в історичній довідці архівного відділу Шевченківської селищної ради Харківської області № 982 від 11.09.2018 року (а.с. 41).

Таким чином, факт роботи позивача на посаді електрозварника у Шевченківському КХП (перейменовано в Шевченківське ДКХП, яке згодом перетворено у ВАТ "Шевченківський комбінат хлібопродуктів") є доведеним, а записи у трудовій книжці позивача та архівні довідки, які містяться у матеріалах справи, підтверджують характер роботи позивача у спірний період з 05.03.1994 року по 31.01.2002 року за Списком № 2 на вказаному комбінаті, що надає йому можливість включення цих періодів (з 05.03.1994 року по 31.01.2002 року) роботи до пільгового стажу, що складає 12 років 5 місяців 28 днів.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказаний висновок повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеного в постановах від 19 червня 2018 року по справі №592/5846/17, від 12 вересня 2018 року по справі № 673/283/17, який враховується судом при вирішенні даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

Суд зауважує, що факт роботи позивача на посаді електрозварника у Шевченківському КХП у спірному періоді також підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які працювали разом із позивачем на вказаному комбінаті з 1994 року.

Відтак, пенсійним органом протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача період роботи на посаді електрозварника з 05.03.1994 року по 31.01.2002 року.

З приводу проведення атестації робочих місць, суд зазначає наступне.

В архівній довідці виконавчого комітету Шевченківської селищної ради № 981 від 11.09.2018 року вказано, що атестація робочих місць по підприємству ВАТ "Шевченківскього КХП" (де працював позивач у спірний період), у період з 1985 року по 2002 рік не проводилась (а.с. 42).

Непроведення атестації робочих місць також було підставою для невключення періоду роботи позивача на комбінаті з 05.03.1994 року по 31.01.2002 року, про що зазначено в оскаржуваному рішенні.

Суд з цим не погоджується, з огляду на наступне.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок № 442) та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Так, згідно з статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання. Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі, якщо непроведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Отже, атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII - «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Так, в постанові 19 лютого 2020 року по справі № 520/15025/16-а (Провадження №11-1207апп19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII. Вказаний висновок також враховується судом при вирішенні даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

Отже, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

За таких підстав, відмова Головного управління у зарахуванні до пільгового стаду періоду роботи позивача з 05.03.1994 року по 31.01.2002 року на посаді електрозварника з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця, є протиправною та необгрунтованою.

Враховуючи, що Головним управлінням зараховано до пільгового стажу позивача за Списком № 2 період роботи ОСОБА_1 на ЗАТ «Шевченківський комбінат хлібопродуктів» на посаді електрозварника з 01.02.2002 року по 25.09.2006 року, що складає 4 роки 7 місяців 1 день, матеріалами справи також підтверджено роботу позивача на посаді ектрозварника з 05.03.1994 року по 31.01.2002 року, що складає 12 років 5 місяців 28 днів.

З приводу періоду навчання позивача за професією електрозварник, слід зазначити наступне.

Відповідно до запису № 8 трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 проходив навчання за професією газоелектрозварник в Харківському навчальному комбінаті Головхлібпродукту Мінсільгосппороду України з 06.12.1993 року по 21.02.1994 року (свідоцтво № 23 від 25.02.1994 року). При цьому, з 05.03.1994 року позивач працював на Шевченківському КХП електрозварювальником 5 розряду (а.с. 21).

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону України "Про професійну-технічну освіту", час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Враховуючи, що навчання за спеціальністю електрозварник позивач закінчив 21.02.1994 року, після закінчення навчання почав працювати електрозварником з 05.03.1994 року, перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією склала близько двох тижнів та не перевищила трьох місяців, а тому згідно частини 1 статті 38 Закону України "Про професійну-технічну освіту" вказаний час навчання також повинен бути зарахований до стажу роботи позивача, який становить 2 місяці 16 днів та дає йому право на пільги.

Відтак, у позивача достатньо пільгового стажу для призначення йому пенсії на пільгових умовах за Списком № 2, який за «б» ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пп.2 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» (в редакції на момент звернення позивача до пенсійного органу за призначенням пенсії) повинен складати 12 років 6 місяців на відповідних посадах.

За таких підстав, суд дійшов висновку про скасування рішення сектору з питань призначення та перерахунків пенсій № 2 управління застосування пенсійного законодавства ГУПФУ в Харківській області № 9 від 03.09.2019 року та зобов`язання ГУПФУ в Харківській області зарахувати до пільгового стажу роботу ОСОБА_1 електрозварником за період з 05.03.1994 року по 31.01.2002 року та період навчання ОСОБА_1 за професією газоелектрозварник в Харківському навчальному комбінаті Головхлібпродукту Мінсільгосппороду України з 06.12.1993 року по 21.02.1994 року та призначити ОСОБА_1 з 31.10.2018 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Суд також вважає за необхідне зазначити наступне.

Як встановлено судом та підтверджено матеріали справи, ОСОБА_1 раніше звертався до ГУ ПФУ в Харківській області із заявою про підтвердження періодів роботи, що дає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах, разом з якою було надано ряд документів.

Проте, рішенням від 16 січня 2019 року №21/1-19 комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області відмовлено ОСОБА_1 у підтвердженні стажу роботи у період з 05.03.1994 року по 31.01.2002 року за Списком № 2 за професією електрозварника, оскільки з наданих документів неможливо встановити, яким саме зварюванням займався заявник по професії електрозварник (електрозварювальник), а також відсутні документи про проведення атестації робочого місця на підприємстві. Копія рішення міститься в матеріалах справи (а.с. 70 - 71).

У відзиві на позов представник відповідача зазначив, що при винесенні рішення № 9 від 03.09.2019 року, яке позивач оскаржує в цій справі, пенсійний орган враховував рішення від 16 січня 2019 року №21/1-19.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Chahal проти Об`єднаного королівства» (заява № 22414/93) зазначив, що ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, її суть зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист (параграф 145).

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (параграф 75 рішення Європейського суду з прав людини від 05 квітня 2005 у справі «Афанасьєв проти України»).

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки судовим розглядом доведено протиправність незарахування до пільгового стажу позивача період роботи з 05.03.1994 року по 31.01.2002 року на комбінаті на посаді електрозварника, оскаржуване в цій справі рішення № 9 від 03.09.2019 року визнано судом протиправним та скасовано, з метою належного захисту прав позивач на пенсійне забезпечення, суд дійшов висновку вийти за межі позовних вимог згідно ст. 9 КАС України, визнати протиправним та скасувати рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області № 21/1-19 від 16.01.2019 року.

Згідно положень п. "а" ч.1 ст. 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема пенсія за віком призначається з дня досягнення пенсійного віку.

Судовим розглядом встановлено, що 30.10.2018 року позивачу виповнилося 55 років, із заявою про призначенні пільгової пенсії за Списком №2 звернувся 31.08.2018 року, тобто після досягнення 55 років, відтак пенсію позивачу слід призначити з 31.08.2018 року.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 КАС України.

Постановою КМУ від 20 травня 2020 року № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 22 травня 2020 р. до 22 червня 2020 р., зокрема, на території Харківської області із урахуванням епідемічної ситуації в регіоні карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою КМУ від 11 березня 2020 р. № 211.

Суд зауважує, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року № 540-IX внесено доповнення до ст. 195 та розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України. Закон набирав чинності 02.04.2020 року.

Так, в пункті 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України (з урахуванням доповнень) зокрема зазначено, що під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки розгляду адміністративної справи та апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13-14, 77, 139, 242-246, 250, 255-262, 295, пункту 3 Прикінцевих положень, пп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, адреса: пл. Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області № 21/1-19 від 16.01.2019 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення сектору з питань призначення та перерахунків пенсій № 2 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 9 від 03.09.2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового стажу роботу ОСОБА_1 електрозварником за період з 05.03.1994 року по 31.01.2002 року та період навчання ОСОБА_1 за професією газоелектрозварник в Харківському навчальному комбінаті Головхлібпродукту Мінсільгосппороду України з 06.12.1993 року по 21.02.1994 року та призначити ОСОБА_1 з 31.10.2018 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ().

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Обчислення строків оскарження рішення суду здійснюється з урахуванням пункту 3 Прикінцевих положень КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 09 червня 2020 року.

Суддя О.В.Шевченко