Справа № 826/1040/17
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2020-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2020 року місто Київ №826/1040/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Стор»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
про визнання протиправним та зобов`язання податкового повідомлення-рішення ввід 28.12.2016 №,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Стор» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.12.2016 №.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення та викладені висновки контролюючого органу є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки зазначене рішення контролюючого органу суперечить спеціальним нормам Податкового кодексу України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.01.2017 відкрито провадження в адміністративній справі №826/1040/17.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 16.01.2017 закінчено підготовче провадження та призначено справу №826/1040/17 до судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, прийнятого у межах та на підставі наявних у контролюючого органу повноважень, з урахуванням виявлених під час перевірки порушень з боку позивача.

В судовому засіданні 25.05.2017 суд ухвалив перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 10 частини першої Розділу Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві проведено планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Стор» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 28.05.2013 по 30.06.2016.

Перевіркою встановлено порушення вимог абзацу 11 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI( із змінами і доповненнями), що призвело до несвоєчасної реєстрації у період з 16.09.2015 по 25.09.2016 податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН), яким встановлено, що реєстрація податкових накладних та /або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних та /або розрахунках коригування.

За наслідками перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт від 09.12.2016 №211/26-15-14-07-02-10/38735121, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.12.2016 №, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 7 266, 60 грн.

Як вбачається зі змісту акта перевірки від 09.12.2016 №211/26-15-14-07-02-10/38735121, підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення слугували висновки контролюючого органу про порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН, у період з 16.09.2015 по 25.09.2016 та зареєстрованих в порушення вимог пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України, а саме: №№ 157, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 164, від 25.09.2015, зареєстрованих у Єдиному реєстрі 13.10.2015, що становить затримку граничних термінів реєстрації на 3 дні; №№ 145, 147, 154, 149, 156, 148, 150, 155, 153, 151 від 24.09.2015, зареєстрованих у Єдиному реєстрі 13.10.2015, що становить затримку граничних термінів реєстрації на 4 дні; № 116 від 16.09.2015, зареєстрована в Єдиному реєстрі 06.10.2015, що становить затримку граничних термінів реєстрації на 5 днів; №№ 33, 34, 35 від 08.06.2016, зареєстрованих у Єдиному реєстрі 24.06.2016, що становить затримку граничних термінів реєстрації на 1 день; №№ 29, 30, 31, 32 від 07.06.2016, зареєстрованих у Єдиному реєстрі 24.06.2016, що становить затримку граничних термінів реєстрації на 2 дні; №№ 23, 26, 27, 28, 24, 25 від 06.06.2016, зареєстрованих у Єдиному реєстрі 24.06.2016, що становить затримку граничних термінів реєстрації на 3 дні; №№ 21, 20, 22, 19 від 03.06.2016, зареєстрованих у Єдиному реєстрі 24.06.2016, що становить затримку граничних термінів реєстрації на 6 днів; №№ 132, 131, 130 від 31.05.2016, зареєстрованих у Єдиному реєстрі 29.06.2016, що становить затримку граничних термінів реєстрації на 14 днів; № 32 від 18.01.2016, зареєстрована в Єдиному реєстрі 03.02.2016, що становить затримку граничних термінів реєстрації на 1 день; № 33, 34, від 18.01.2016, зареєстрованих у Єдиному реєстрі, що становить затримку граничних термінів реєстрації на 3 дні.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України ЄРПН - це реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконаної влади, що реалізує державну податкову політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН здійснюється відповідно до Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246.

Пунктами 201.1 і 201.4 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В силу приписів норм пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в ЄРПН.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН здійснюється не пізніше п`ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

У разі порушення цього терміну реєстрації податкових накладних до платника податків (продавець товарів/послуг, який склав відповідні податкові накладні) застосовуються штрафні санкції визначені цим Кодексом.

Так, згідно з пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 Податкового кодексу України, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 Податкового кодексу України покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках/коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках/коригування, - у разі порушення терміну реєстрації 16 до 30 календарних днів; 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових розрахунках коригування - у разі порушення терміну реєстрації від 61 і більше календарних днів.

Згідно з пункту 1201.3 статті 1201 Податкового кодексу України (в редакції Закону України від 17.09.2015 № 702-VIII) порядок застосування штрафних санкцій, передбачених цією статтею, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

У редакції Податкового кодексу України від 01.01.2016, з пункту 1201.3 статті 1201 виключено згідно з Законом України від 24.12.2015 № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році».

Як вбачається з тексту позову, позивач визнає факт вчинення ним порушення вимог пункту 201.10 статті 201 в частині порушення термінів реєстрації податкових накладних, та висновки акта камеральної перевірки по суті не оскаржує.

Разом з тим, позивач вважає, що при вирішенні питання про притягнення його до відповідальності за порушення вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, відповідач мав відповідно до встановленого статті 58 Конституції України принципу дії в часі законів застосовувати норми Кодексу чинні на час вчинення тих чи інших правопорушень. А саме норми пункту 1201.3 статті 1201 Податкового кодексу України, що були чинними до 1 січня 2016 року. Таким чином, враховуючи, що всупереч вимог пункту 1201.3 статті 1201 Податкового кодексу України порядок застосування штрафних санкцій, передбачених статтею 1201 Податкового кодексу України, Міністерством фінансів України розроблений не був, то у контролюючого органу не було підстав для застосування таких штрафних санкцій. Тобто, в даному випадку мало місце порушення відповідачем процедури притягнення до відповідальності.

З такою правовою позицією позивача суд не погоджується з наступних мотивів.

Відповідно до пункту 35 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України передбачено, що норми пункту 1201.1 статті 1201 цього Кодексу не застосовуються при порушенні термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН, складених до 1 жовтня 2015 року.

Суд встановив, що за змістом акта перевірки встановлено порушення позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних, виписаних за період з 16.09.2015 по 25.09.2016 включно, до яких застосовуються норми пункту 1201.1 статті 1201 Податкового кодексу України.

Щодо посилань позивача на те, що застосування штрафних санкцій, передбачених статті 1201 Податкового кодексу України, до 1 січня 2016 року мало б відбуватися із обов`язковим застосуванням пункту 1201.3 цієї статті, та про хибність позиції контролюючого органу щодо можливості застосовувати ним положення Податкового кодексу України в редакції 2016 року на правовідносини, що склались у 2015 році, суд зазначає наступне.

Пункт 1201.3 статті 1201 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла з 20.09.2015 по 31.12.2015) передбачав, що порядок застосування штрафних санкцій, передбачених цією статтею, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Законом України від 24.12.2015 № 909-VІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році (який набрав чинності з 01 січня 2016 року) були внесені зміни до статті 1201 Податкового кодексу України, якими пункт 1201.3 було виключено.

Разом з тим, порушення термінів реєстрації податкових накладних та відповідальність за таке порушення у виді штрафу були закріплені в Податкового кодексу України як до 01 січня 2016 року, так і після цієї дати.

Тобто, факт відсутності порядку застосування штрафних санкцій, затвердженого центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування і реалізує державну податкову та митну політику, про що зазначено в пункті 1201.3 статті 1201 Податкового кодексу України (що був виключений з 01.01.2016) не звільняє платника податків від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних.

Оскільки, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем у грудні 2016 року в межах визначених законодавством строків, суд вважає, що відповідач з 1 січня 2016 року має право притягувати платників податків до відповідальності на підставі статті 1201 Податкового кодексу України за порушення термінів реєстрації податкових накладних, складених після 1 жовтня 2015 року, без урахування застережень, які були передбачені пунктом 1201.3 статті 120-1 Податкового кодексу України.

Беручи до уваги наведене вище, оскаржуване податкове повідомлення-рішення вбачається обґрунтованим, а отже таким, що не підлягає скасуванню в судовому порядку.

Відповідно до статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, під час прийняття постанови суд вирішує наступні питання, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів та висновків експертів.

Згідно положень статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-12, 71, 122, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.