Справа № 359/2540/20
Суддя: Яковлєва Л. В.
Дата ухвалення: 2020-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/359/95/2020
Справа № 359/2540/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 травня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Вітківському Є.О.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського капрала роти № 4 батальйону №1 Патрульної поліції у м. Бориспіль УПП Київської області Скроцького Олександра Олеговича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа : Головне управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

24 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить визнати дії поліцейського капрала роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції України в Київській області Скроцького О.О. щодо складання постанови серії ЕАК № 2260160 про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 17 березня 2020 року про накладання на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за порушення ч.1 ст.122 КупАП незаконними. Визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАК №2260160 про адміністративне правопорушення від 17 березня 2020 року, а провадження по справі закрити.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що ОСОБА_1 безпідставно зупинено поліцейським капрала роти № 4 батальйону №1 Патрульної поліції у м. Бориспіль УПП Київської області Скроцьким О.О., який виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 2260160 від 17 березня 2020 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 255,00 грн. за порушення ч.1ст.122 КУпАП, оскільки позивач порушив вимогу дорожнього знаку 3.3 дод. 1, чим порушив вимоги п. 8.4 ПП України.

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, є недоведеним і необґрунтованим, а складання постанови вчинено з порушенням норм закону.

Ухвалою суду від 25 березня 2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження та залучено в якості третьої особи Головне управління Національної полліції України в Київській області. Відповідачу та третій особі направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї додатків.

Ухвалою суду від 15 квітня 2020 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача - Департамент патрульної поліції Національної поліції України. Розгляд справи визначено проводити спочатку у порядку срощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

05 травня 2020 року від поліцейського роти № 4 батальйону №1 Патрульної поліції у м.Бориспіль Управління патрульної поліції Київської області Скроцького О.О. надійшов відзив на позовну заяву, яким поліцейський просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та долучити до матеріалів провадження відео запис з нагрудної камери поліцейського.

Вважає, що твердження позивача, викладені у позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом, виходячи з наступного.

Згідно Постанови винесеної поліцейським взводу №1 роти №4 БПП в м. Бориспіль. УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Скроцьким О.О., 17 березня 2020 року о 15 год. 07 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи вантажним транспортним засобом «МАЗ 437041262», н.з. НОМЕР_1 , в м. Бориспіль, по вул. Камінського, 6 порушив вимогу дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено», чим порушив п. 8.4в) ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, за яке ч. 1 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. Внаслідок чого ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідально шляхом накладення штрафу в розмірі 255 гривень.

Поліцейський вказав, що знак 3.3 розділу 33 ПДР України встановлено при в`їзді в м.Бориспіль, на підтвердження чого надано Схему організації дорожнього руху у м. Бориспіль по вул. Київський шлях.

14 травня 2020 року до суду від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач на позові наполягає та просить визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАК №2260160 про адміністративне правопорушення від 17 березня 2020 року, а провадження по справі закрити. Позивач стверджує, що відповідачем не додано до відзиву доказів вчинення правопорушення. Згідно наданої відповідачем схеми організації дорожнього руху, відсутня схема руху між вул. Київський шлях та вул. С. Камінського. В даній схемі зазначено лише організацію дорожнього руху при в`їзді в місто Бориспіль зі сторони міста Києва та міста Харкова.

Також, просив суд врахувати, що дія зони забороняючого знаку 3.3. «Рух вантажних автомобілів заборонено» по вулиці Київський шлях має ділянки дороги, де дія забороняючого знаку переривається і дозволяє здійснювати рух вантажних автомобілів, наприклад : від перехрестя вулиці Френкеля дія знака відсутня до вулиці Камінського (копія фото дороги з дорожніми знаками додається). Згідно Правил дорожнього руху знак 3.3. Рух вантажних автомобілів заборонено: забороняється рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів. Не поширюється дія знака: на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення; на вантажні автомобілі, які мають якісну білу смугу на зовнішній бічній поверхні або перевозять групи людей.

18 травня 2020 року від представника відповідача Супрун І.В. надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки в провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до того самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, а саме адміністративна справа № 359/2608/20.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що адміністративну справу № 359/2608/20, на підставі ухвали судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області, залишено без розгляду.

Вказана ухвала набрало законної сили (http://reestr.court.gov.ua/Review/89326962).

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно ч. 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно статті 14 зазначеного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно п.п. 8.4 ПДР України, дорожні знаки поділяються на групи: в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Знак 3.3 ПДР «Рух вантажних автомобілів заборонено». Забороняється рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.

Згідно ч. 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно статті 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами 1, 2, 3 і 5 статті 122 КУпАП розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 2 статті 258 КУпАП).

Відповідно ч. 4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (стаття 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Положеннями статей 245, 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопо-рушення передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних, на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року за № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтуються висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом встановлено, що 17 березня 2020 року поліцейським капрала роти № 4 батальйону №1 Патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції Київської області Скроцьким О.О., винесено постанову серії ЕАК № 2260160, якою вирішено застосувати до водія ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255, 00 грн.

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно оскаржуваної постанови, водій ОСОБА_1 17 березня 2020 року о 15 год. 07 хв. в м. Бориспіль, по вул. Камінського, 6 порушив вимоги дорожнього знаку 3.3 дод. (рух вантажних т/з заборонено, чим порушив пункт 8.4ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач наполягає на тому, що на його напрямку руху автомобілем за викладених у оскаржуваній постанові обставин дорожнього знаку 3.3 встановлено не було. Крім того, відповідно до розділу 33 ПДР України знак 3.3 не поширюється на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані в позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення. Зазначає, що він обслуговував підприємство ТОВ «Київська ПМК-237», що знаходиться в м. Бориспіль по вул. П.Мирного, 15. Враховуючи, що інших доріг до цього складу не має, іншим шляхом він не міг туди потрапити, то навіть за наявності в напрямку його руху дорожнього знаку 3.3, порушення вимог ПДР України не мало місця.

Відповідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналізуючи положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної категорії справ відповідачу належить довести правомірність своїх дій або бездіяльності.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У відповідності до ст. 8 Загальної декларації прав людини кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Відповідач не надав суду жодних доказів того, що позивач, керуючи транспортним засобом, допустив вищевказане адміністративне правопорушення, тоді як саме на нього законом покладено обов`язок доказування вини позивача у скоєні правопорушення.

Наданий до відзиву оптичний носій з відео файлами не містить доказів вчинення позивачем оспорюваного правопорушення, а лише містить фрагмент як по дорозі їде транспортний засіб позивача, та спілкування патрульного з позивачем в процесі якого складено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Тому, що в даному випадку поліцейським не надано фото чи відео докази саме вчинення позивачем порушення, передбаченого ст. 122 КУпАП, та не доведено, що взагалі існував склад правопорушення, довівши наявність по напрямку руху позивача дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено». Крім того, відповідачем в відзиві на позов не надано жодних пояснень щодо наведених позивачем аргументів з приводу того, що він прямував до підприємства, яке ним обслуговувалось, та до якого ніяким іншим чином дістатися неможливо.

Надана відповідачем Схема організації дорожнього руху м. Бориспіль вул. Київський шлях не дає суду підстави вважати, що знаки 3.3 все ж таки наявні в місцях в`їзду та виїзду до м.Бориспіль.

Слід зазначити, що відповідно до статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. А питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Оскільки в межах даного провадження не існує жодних доказів, як то фотографій чи відеозапису, на яких зафіксована подія вчинення позивачем адміністративного правопорушення чи обставин, що її обумовили, то і підстав вважати доведеною позицію апелянта також немає.

Резюмуючи викладене, суд зазначає, що відповідачем не надано будь-яких доказів, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, на виконання вимог чинного законодавства, зокрема, вищезазначених правових положень та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року, в матеріалах справи не міститься жодного належного доказу вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 122 КУпАП.

Отже, висновки поліцейського Скроцького О.О. про порушення ОСОБА_1 п.8.4 ПДР не можуть ґрунтуватися на припущеннях чи суб`єктивному висновку посадової особи, а повинні доказуватись як факт і підтверджуватись в передбачений законодавством спосіб.

Відповідно ч.2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

В даному випадку, поліцейським Скроцький О.О., як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність своїх дій та не надано обґрунтованих доводів щодо притягнення до адміністративної відповідальності позивача, відповідно до норм чинного законодавства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова серії ЕАК №2260160 від 17 березня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є незаконною та підлягає скасуванню.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 статті 6 КАС України).

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у статті 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02 листопада 2004 року N15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Вказані обставини та наведені у сукупності факти свідчать про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, суд вважає за можливе позов задовольнити, скасувати постанову серії ЕАК № 2260160 від 17 березня 2020 року, а провадження у справі закрити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 122, 222, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського капрала роти № 4 батальйону №1 Патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції Київської області Скроцького Олександра Олеговича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа : Головного управління Патрульної поліції в Київській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2260160 від 17 березня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 гривень - скасувати.

Провадження по адміністративній справі щодо ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, - закрити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд Бориспільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Яковлєва Л.В.