Справа № 120/1389/20-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2020-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 червня 2020 р. Справа № 120/1389/20-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Джуринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області

про: визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Представником ОСОБА_1 подано адміністративний позов до Джуринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.

Підставою для звернення до суду з позовом представник позивача визначив бездіяльність сільської ради, яка виразилась у не розгляді заяви поданої в інтересах позивача та відповідно не прийнятті рішення.

Не погоджуючись з позовними вимогами, у відзиві Джуринська сільська рада зазначила, що відповідно до рішення зборів уповноважених членів КСП "Мрія" оформленого протоколом № 2, яким визначено 21 особу, серед яких значиться позивач, що включені до списку на одержання сертифікатів на право на земельну ділянку частку (пай) помилково та такі особи позбавлені права на одержання цих сертифікатів. У зв`язку із зазначеним вважає заявлені позовні вимоги безпідставними.

Враховуючи наведене, відповідач вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив, що в грудні 2019 року ОСОБА_1 через свого представника звернувся до Джуринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області з проханням виділити йому земельну частку (пай) в натурі (на місцевості) згідно його сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВН № 0392423 від 12.08.1997 року.

Листом від 09.01.2020 року № 02-18-06 відповідач повідомив, що вільні земельні ділянки в межах села відсутні, в списках розпаювання заявник також не значиться. За межами населеного пункту земельними ділянками розпоряджається Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

Не погоджуючись з порядком та формою відповіді сільською радою позивач звернувся до суду з цим позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), визначено Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".

Відповідно до ч. 1 ст. 3 "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" визначено, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради.

Сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв); укладають із землевпорядними організаціями договори на виконання робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та виготовлення відповідної документації із землеустрою, якщо такі роботи виконуються за рахунок місцевого бюджету; сприяють в укладанні договорів на виконання землевпорядними організаціями робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), якщо такі роботи виконуються за рахунок осіб, які мають право на земельну частку (пай), або за рахунок коштів підприємств, установ та організацій, що орендують земельні частки (паї), проектів технічної допомоги тощо; надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та земель, що залишилися у колективній власності, в порядку, визначеному цим Законом;

Таким чином, власники сертифікатів на право на земельну ділянку частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування", сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

В свою чергу ст. 25 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин;

Згідно з ч. 1, 5 ст. 46 Закону України "Про місцеве самоврядування", сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування", рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Аналіз вищенаведених положень Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" та Закону України "Про місцеве самоврядування" свідчить про те, що сільська, селищна та міська рада в межах своїх повноважень приймає виключно рішення та повноваження щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) належать саме до компетенції сільських, селищних, міських рад.

Наведеними вище положеннями чинного законодавства чітко визначені як підстави, порядок, строки та процедура надання відповідачем дозволу зацікавленим громадянам на виділення земельної частки (паю) у натурі (на місцевості) так і чітко визначені для відповідача порядок, строки, відповідна процедура та підстави для відмови у наданні такого дозволу, а так само визначена форма прийнятих відповідних рішень.

Суд зазначає, що надана відповідь Джуринською сільською радою Шаргородського району Вінницької області у формі інформаційного листа від 09.01.2020 року № 02-18-06 не є прийнятим рішенням по заяві позивача, адже відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Місцеве самоврядування" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, а не листів, протоколів чи іншого.

Таким чином, Джуринська сільська рада Шаргородського району Вінницької області при розгляді заяви позивача про виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), діяла не на підставі та не у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Рисовський проти України" (№ 29979/04) визнав низку порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції та ст. 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу "доброго врядування".

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах "Beyeler v. Italy" № 33202/96, "Oneryildiz v. Turkey" № 48939/99, "Moskal v. Poland" № 10373/05).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі "Hasan and Chaush v. Bulgaria" № 30985/96).

Відсутність рішення Джуринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу про виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику інформаційного листа, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Отже, має місце протиправна бездіяльність відповідача.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 про виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), з прийняттям вмотивованого рішення у порядку визначеному законодавством про надання дозволу, чи про відмову у наданні відповідного дозволу.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Таким чином, суд, з урахуванням встановлених обставин у справі, приходить до висновку, що суб`єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, не довів, що діяв у межах закону при розгляді заяви, адже не вирішив її згідно вимог ЗК України та Закону України "Про місцеве самоврядування". З урахуванням встановленого у цій справі, слід зобов`язати Джуринську сільську раду Шаргородського району Вінницької області розглянути подану позивачем заяву від 21.12.2019 року та прийняти рішення відповідно до вимог ЗК України та Закону України "Про місцеве самоврядування", тому адміністративний позов слід задовольнити.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 840,80 грн, підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Джуринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент.номер НОМЕР_1 ) до Джуринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області (вул. Заводська, 2, с. Джурин, Шаргородський район, Вінницька область, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Джуринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області в нерозгляді заяви, яка була подана в інтересах ОСОБА_1 від 21.12.2019 року.

Зобов`язати Джуринську сільську раду Шаргородського району Вінницької області розглянути заяву подану в інтересах ОСОБА_1 та прийняти рішення щодо вирішення питання порушеного в заяві від 21.12.2019 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент.номер НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 840,80 грн., що був сплачений при зверненні до суду, за рахунок бюджетних асигнувань Джуринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області (вул. Заводська, 2, с. Джурин, Шаргородський район, Вінницька область, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович