Справа № 937/1129/20
Суддя: Іваненко О. В.
Дата ухвалення: 2020-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 03.06.2020
Справа № 937/1129/20
Провадження № 2а/937/32/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді: Іваненко О.В.,

за участю секретаря: Прозорової Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого сержанта поліції Петюренко Павло Павловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого сержанта поліції Петюренко Павло Павловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, 08.02.2020р., приблизно об 11г.20хв., рухаючись на автомобілі ВАЗ 2107, д/н НОМЕР_1 , виїжджаючи з вул. Гризодубової в м. Мелітополі, був зупинений працівником ВП, який одразу звинуватив його в тому, що гим порушені вимоги знаку 3.1. «Проїзд заборонено» та направив його до патрульного автомобіля де інспектор Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізької області старший сержант поліції Петюренко Павло Павлович, видав йому постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі (Серія ЕАК №2081891), згідно якої він начебто порушив п.8.4 ПДР України, що стало підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255,00грн. Він став заперечувати проти пред`явленого обвинувачення, мотивуючи тем, що в його діях немає складу адміністративного правопорушення. Зокрема він зазначив, що відповідно до абзацу п`ятого пункту 3.43 розділу 33 ПДР України, дія знаку 3.1. «Проїзд заборонено» не поширюється на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. Він дійсно проїхав в зону дії дорожнього знаку «Рух заборонено», але з поважних причин, оскільки в зоні дії знаку в будинку АДРЕСА_1 було необхідне оглянути об`єкт нерухомості клієнта для подальшого здійснення майнової оцінки. Однак, інспектор навіть не став його слухати. Не звертаючи уваги на його заперечення він просто роздрукував спірну постанову, указав де він повинен розписатись та зазначив, що якщо йому щось не подобається, він маю право звернутись до суду. Видав йому постанову та повернув документи, які раніше він надав йому на підтвердження правомірності керування ТЗ. Вважає, що відповідачем при складанні адміністративного матеріалу та його розгляду, грубо порушена низка законодавчих актів, інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, порушений порядок розгляду справи та зіпсовані фактичні обставини, під час складання постанови, поліцейський не ознайомив його з моїми правами, не прийняв до уваги його пояснення та позбавив його можливості надати їх у письмовому вигляді. Тому він просить визнати незаконною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення від 08.02.2020 року серія ЕАк №2081891, прийняту інспектором Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізької області старшим сержантом поліції Петюренко П.П.

В судове засідання позивач не з`явився, але від нього надійшла заяву про слухання справи у його відсутність, на позові наполягає.

В судове засідання відповідач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заява про розгляд справи за його відсутності, письмового відзиву або заперечення на позов не надано.

Згідно ст. 205 КАС України , неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ст. 229 КАС України за неявки сторін по справі фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, безсторонньо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення ; своєчасно, тобто протягом розумного строку, тощо.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.2,3 ст. 242 КАС України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Згідно ст.248 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено у судовому засіданні, 08.02.2020 року інспектором Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізької області старшим сержантом поліції Петюренко П.П. було винесено постанову серії ЕАк №2081891 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. на користь держави (а.с.7).

Згідно ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту… Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Підставою для складання вказаної постанови, як вбачається з матеріалів справи, вказано ті обставини, що позивач ОСОБА_1 08.02.2020 року о 11-16 годині керуючи автомобілем ВАЗ 2107 д/н НОМЕР_1 по вул. Гризодубової в м. Мелітополі не виконав вимогу дорожнього знаку 3.1. «Проїзд заборонено», чим порушив п.8.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Згідно з п.3 ч.1 ст.288 КпАП України, постанову по справі про адміністративне правопорушення посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленим цим Кодексом.

Щодо посилань позивача на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, суд виходить з наступного.

Як вбачається з вимог ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно з вимогами ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Згідно ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п.8.4 ПДР України, дорожні знаки поділяються на групи: заборонні знаки, запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Знак 3.1 «Рух заборонено» забороняє рух усіх транспортних засобів у випадках, коли:

- початок пішохідної зони позначено знаком 5.33;

- дорога та (або) вулиця перебуває в аварійному стані і непридатна для руху транспортних засобів; у такому випадку обов`язково додатково встановлюється знак 3.43.

Не поширюється дія знака:

- на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами;

- на водіїв з інвалідністю, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю», на водіїв, які перевозять пасажирів з інвалідністю, за умови наявності документів, що підтверджують інвалідність пасажира (крім пасажирів з явними ознаками інвалідності);

- на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.122 КУпАП, адміністративна відповідальність настає у разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Враховуючи вищевикладене, позивачем ОСОБА_1 не було надано доказів того, що дія знаку 3.1 «Рух заборонено» не поширюється на нього та його автомобіль, оскільки ним не надано доказів того, що він займається обслуговуванням громадян чи він проживає або працюють у цій зоні. Крім того у своєму позові позивач сам підтверджує той факт, що він проїхав в зону дії дорожнього знаку 3.1 «Рух заборонено», а тому в діях позивача вбачається порушення вимог п.8.4 ПДР.

Таким чином, доводи позивача щодо відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, суд вважає необґрунтованими, так як він не надав жодних доказів неправомірності винесення постанови, та вважає, що постанова про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, винесена правомірно в частині притягнення до адміністративної відповідальності за порушення п.8.4 ПДР.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно з п.4 ч.1 ст.293 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і може змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Відповідно до ст.22 КпАП України, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

На підставі викладеного, судом встановлено, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем не враховувалися обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, як того вимагають положення ст. 33 КУпАП.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, та те, що скоєне ним правопорушення не потягло за собою настання будь-яких негативних наслідків, правопорушення вчинене неумисно, суд вважає можливим звільнити позивача від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, задовольнивши частково позовні вимоги.

02 квітня 2020 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року №540-IХ (далі Закон №540-IХ).

За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закону №540-IХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 8, 9, 19, 77, 243-246, 260, 293, 295, 297, 382 КАС України, ст.ст. 22, 33, 126, 251-297 КУпАП,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого сержанта поліції Петюренко Павло Павловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Змінити постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАк №2081891 від 08.02.2020 року, винесену інспектором Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області старшим сержантом поліції Петюренко Павло Павловичем, звільнити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_3 , від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП України у вигляді штрафу в розмірі 255,00 гривень, обмежившись усним зауваженням.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Судовий збір віднести за рахунок Державного бюджету України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду О. В. Іваненко