Справа № 420/3074/20
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2020-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3074/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Юхтенко Л.Р., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (, юридична адреса: 66350, Одеська обл., Подільський район, с. Куяльник, вул. Куяльницька, 26-А, фактична адреса: 66350, Одеська обл., м. Подільськ, вул. Соборна, 105) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 08 квітня 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (, юридична адреса: 66350, Одеська обл., Подільський район, с. Куяльник, вул. Куяльницька, 26-А, фактична адреса: 66350, Одеська обл., м. Подільськ, вул. Соборна, 105), в якій позивач просить визнати противоправною бездіяльність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області при розгляді звернення від 02.01.2020 року за вх. №Ко-12 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,00 га кожному для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за межами населеного пункту у відповідності із пунктом «б» частини 1 статі 121 ЗК України за рахунок земельної ділянки кадастровий номер :01:004:0135 або іншої земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області та зобов`язати Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області повторно розглянути звернення від 02.01.2020 року за вх. №Ко-12 та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 02.01.2020 року за вх. №Ко-12 позивач подав Куяльницькому сільському голові Подільського району Одеської області Паламарчуку С.М. колективне звернення у вигляді заяви та кожним з родини позивача були написані та подані особисті заяви за вхідними Б-13, Б-14, Б-15, Б-16, Б-17 від 02.01.2020 року, які відносяться до питань регулювання земельних відносин про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею по 2 га у власність кожному для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель запасу із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за межами с. Вестерничани у відповідності із пунктом "б" частини 1 статті 121 Земельного кодексу України.

До заяви додані графічні матеріали, на яких зазначене бажане розташування та розмір земельної ділянки, копія паспорту та ідентифікаційного номеру кожного члена родини - заявника. Крім того, в зверненні було зазначено прохання зазначити свій варіант, якщо вказана ділянка з якихось причин не відповідає вимогам для відведення.

Однак, позивач зазначив, що листом від 29.01.2020 року №Л-15 Куяльницький сільський голова Паламарчук С.М. повідомив, що він розглянув звернення самостійно, без винесення його на сесію сільської ради та про відмову, посилаючись на те, що у заявах позивача та графічних матеріалах не чітко визначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Позивач вважає, що зазначена відмова Куяльницькою сільською радою Подільського району Одеській області у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вирішення зазначеного питання обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні.

Також, позивач зазначив, що системний аналіз норм Земельного кодексу України дає підстави зробити висновок про те, що кодексом чітко визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою та при цьому ст. 118 ЗК України не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ЗК України.

Крім того, позивач зазначив, що Куяльницький сільський голова Паламарчук С.М. не розглянув і не запропонував заявникам будь-які інші варіанти виділення земельних ділянок сільськогосподарського призначення розташованих на території Куяльницької об`єднаної територіальної громади в особі Куяльницької сільської ради, чим фактично порушив права заявників.

Ухвалою від 13 квітня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено перше судове засідання на 14 травня 2020 року.

До суду 14 травня 2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Так, відповідач зазначив, що з наданих до колективної заяви документів вбачається, що на графічних матеріалах відсутній розмір та місце розташування земельної ділянки, а тільки наявний кадастровий номер, який не зазначає бажане місце розташування земельної ділянки та її площу.

Позивач, в свою чергу, надав відповідь на відзив в якій наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач не надав заперечення на відповідь на відзив.

На перше судове засідання учасники справи не з`явились, тому судом відкладено розгляд справи на 03 червня 2020 року.

На відкрите судове засідання 03 червня 2020 року позивач не з`явився, повідомлений належним чином та завчасно, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

У позовній заяві позивач просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідач на відкрите судове засідання також не з`явився, повідомлений належним чином та завчасно засобами електронної пошти, про що свідчить звіт від поштового сервера, про причини нез`явлення суд не повідомив (а.с.47).

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З цих підстав, суд постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання від 03 червня 2020 року, про продовження розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , 19 травня 1959 року, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 (а.с.26-27).

Матеріалами справи підтверджено, що 02 січня 2020 року на ім`я Куяльницького сільського голови Паламарчука С.М. подано колективну заяву за підписом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в якій заявники просили надати кожному заявнику дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель запасу із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за межами с. Вестерничани у відповідності із пунктом «б» частини 1 статті 121 ЗК України.

Також, у заяві зазначено, що якщо вказана ділянка з якихось причин не відповідає вимогам для відведення, прошу запропонувати інші варіанти будь -якої земельної ділянки, яка придатна для відведення, щоб дійти згоди. (а.с.17-18).

До колективної заяви надані копії паспортів та ідентифікаційних кодів кожного заявника, копії відомостей документації із землеустрою з позначенням місця розташування земельних ділянок на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, кадастровий номер :01:004:0135.

Суд встановив, що колективна заява зареєстрована Куяльницькою сільською радою 02.01.2020 року за вхід. №Ко-12.

Листом від 29.01.2020 року № Ко-12 Куяльницька сільська рада надала відповідь на вказане колективне звернення, зазначивши, що згідно з ст. 121 ЗК України кожен громадянин України має право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності. Для надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність кожному громадянину необхідно особисто звернутися до Куяльницької сільської ради із заявою, документами, що посвідчують особу громадянина України, графічними документами, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (а.с. 20).

Також суд встановив, що ОСОБА_1 подав особисту заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Куяльницької сільської ради (а.с. 21-22), до якій додано копію паспорта та ідентифікаційного коду заявника та копії відомості документації із землеустрою з призначенням місця розташування земельних ділянок.

Листом від 29.01.2020 року вих. Л-15 Куяльницьким сільським головою надано відповідь щодо розгляду колективної заяви, якою повідомлено, що у заяві не чітко визначено бажане місце розташування земельної ділянки, відсутність чіткого позначення місця розташування земельної ділянки на графічних матеріалах позбавило можливості сільську раду зробити висновок про відповідність чи невідповідність розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених прутків та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (а.с.23).

Не погоджуючись із відмовою відповідача, викладеної у листі, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, виходячи із змісту спірних правовідносин та заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково, з огляду на таке.

Відповідно до ст.13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно з ст.14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з пп. «б» ч.1 ст.121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Таким чином, ОСОБА_1 як громадянин України має право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про особисте селянське господарство», для ведення особистого селянського господарства використовують земельні ділянки розміром не більше 2,0 гектара, передані фізичним особам у власність або оренду в порядку, встановленому законом.

Такий порядок встановлений Земельним кодексом України.

Так, згідно з ч.6 ст.118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Матеріалами справи підтверджено, що 02 січня 2020 року на ім`я Куяльницького сільського голови Паламарчука С.М. подано колективну заяву за підписом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в якій заявники просили надати кожному заявнику дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель запасу із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за межами с. Вестерничани у відповідності із пунктом «б» частини 1 статті 121 ЗК України.

Суд встановив, що листом від 29.01.2020 року № Ко-12 Куяльницька сільська рада надала відповідь на вказане колективне звернення, зазначивши, що для надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність кожному громадянину необхідно особисто звернутися до Куяльницької сільської ради із заявою, документами, що посвідчують особу громадянина України, графічними документами, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (а.с. 20).

Однак, проведений аналіз ст. 118 ЗК України доводить, що наведені відповідачем підстави для відмови у розгляді заяви є необґрунтованими.

Так, як зазначалось вище, згідно з ч.6 ст.118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про особисте селянське господарство», особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

Наведеними приписами норм права не передбачено виключне право подачі заяви на отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства кожним членом родини окремо.

Тим більш, суд враховує, що ОСОБА_1 було подано додатково особисту заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Куяльницької сільської ради (а.с. 21-22), до якій додано копію паспорта та ідентифікаційного коду заявника та копії відомості документації із землеустрою з призначенням місця розташування земельних ділянок.

Тому, враховуючи вищевикладені встановлені обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання противоправною бездіяльність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області при розгляді звернення від 02.01.2020 року за вх. №Ко-12 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,00 га кожному для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за межами населеного пункту у відповідності із пунктом «б» частини 1 статі 121 ЗК України за рахунок земельної ділянки кадастровий номер :01:004:0135 або іншої земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області є правомірними та належать задоволенню шляхом визнання противоправною бездіяльність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області при розгляді колективної заяви від 02.01.2020 року за вх. №Ко-12 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,00 га кожному для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за межами с. Вестерничани у відповідності із пунктом «б» частини 1 статі 121 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, ч.7 ст.118 Земельного кодексу України наведений вичерпаний перелік випадків, за наявності яких може бути відмовлено уповноваженим органом у наданні такого дозволу.

Також у цій же частині статті 118 ЗК України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Згідно з п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

В той же час, матеріалами справи підтверджено, що відповідач не вирішив питання, викладене у заяві від 02.01.2020 року за вхідним № Ко-12 на пленарному засіданні сільської ради.

Також матеріалами справи підтверджено, що індивідуальна заява позивача теж не була розглянута на пленарному засіданні сільської ради.

У зв`язку з тим, що відповідачем не було розглянуто заяву від 02.01.2020 року за вхідним № Ко-12 про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з дотриманням процедури, встановленої ст. 118 Земельного кодексу України та ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», суд вважає, що позовні вимоги позивача про зобов`язання повторно розглянути дану заяву є обґрунтованими та правомірними, та належать задоволенню шляхом зобов`язання Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області розглянути колективну заяву від 02.01.2020 року за вх. №Ко-12 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,00 га кожному для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за межами с. Вестерничани у відповідності із пунктом «б» частини 1 статі 121 Земельного кодексу України у порядку та спосіб, передбачений ст. 118 Земельного кодексу України та ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

У свою чергу, з огляду на те, що заява позивача не була розглянута відповідачем з дотриманням процедури, встановленої ст. 118 Земельного кодексу України та ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», позовні вимоги позивача про зобов`язання надати дозвіл на розроблення проект щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства є передчасними, а тому у задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги належать частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 840, 80 грн. за основну позовну вимогу, яка задоволена судом. Тому, суд доходить висновку, що належать стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 840, 80 грн.

Однак, суд доходить висновку, що слід відмовити у задоволенні заяви про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу, з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Статтею 134 КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та адвокатом Опалько О.М. укладений договір про подання професійної правничої допомоги від 05.02.2020 року, відповідно до п. 1.1. якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу на умовах, передбачених цим Договором, а Замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами.

Відповідно до п. 4.1. цього договору, розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок рахунків, визначаються сторонами в додатках до цього договору.

Суду надані додаток до договору, в яких проведений попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат та акт виконаних робіт від 21.04.2020 року на загальну суму 2900 грн.

Оцінивши наведені докази, керуючись приписами ч. 7 ст. 139 КАС України, суд доходить висновку, що такі докази не підтверджують розмір витрат, які сторона сплатила, з огляду на таке.

Аналізуючи приписи ст.ст. 134, 139 КАС України, суд вважає, що документами, які підтверджують витрати, можуть бути: договір про надання правової допомоги, в якому повинно бути обов`язково зазначено, в якій справі здійснюється представництво прав та інтересів, розмір гонорару, та порядок його оплати; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; довіреність (ордер); документ, що свідчить про оплату послуг (платіжне доручення, банківська виписка, видатковий касовий ордер). Факт здійснення оплати підтверджує призначення платежу, щоб можливо було визначити, що дані витрати відносяться саме до конкретного договору та справи, а не до будь-якої іншої.

Разом з тим, не надані суду докази понесення цих витрат позивачем, що передбачено ч. 4 ст. 134 КАС України, зокрема розрахункового документа, який підтверджує сплату витрат позивачем та їх отримання (оприбуткування) адвокатом, в порядку визначеному законодавством України.

Суд вважає, що відсутність таких доказів має істотне значення для вирішення питання щодо повернення таких витрат, оскільки відсутність такого доказу свідчить про відсутність понесення витрат.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 134 КАС України та вище приведені висновки суду, суд доходить висновку, що позивачем не надані достатні докази на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, а тому відсутні правові підстави для стягнення таких витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 205,246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (, юридична адреса: 66350, Одеська обл., Подільський район, с. Куяльник, вул. Куяльницька, 26-А, фактична адреса: 66350, Одеська обл., м. Подільськ, вул. Соборна, 105) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати противоправною бездіяльність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (, юридична адреса: 66350, Одеська обл., Подільський район, с. Куяльник, вул. Куяльницька, 26-А, фактична адреса: 66350, Одеська обл., м. Подільськ, вул. Соборна, 105) при розгляді колективної заяви від 02.01.2020 року за вх. №Ко-12 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,00 га кожному для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за межами с. Вестерничани у відповідності із пунктом «б» частини 1 статті 121 Земельного кодексу України.

Зобов`язати Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області (, юридична адреса: 66350, Одеська обл., Подільський район, с. Куяльник, вул. Куяльницька, 26-А, фактична адреса: 66350, Одеська обл., м. Подільськ, вул. Соборна, 105) розглянути колективну заяву від 02.01.2020 року за вх. №Ко-12 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,00 га кожному для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за межами с. Вестерничани у відповідності із пунктом «б» частини 1 статті 121 Земельного кодексу України у порядку та спосіб, передбачений ст. 118 Земельного кодексу України та ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (, юридична адреса: 66350, Одеська обл., Подільський район, с. Куяльник, вул. Куяльницька, 26-А, фактична адреса: 66350, Одеська обл., м. Подільськ, вул. Соборна, 105) на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 840, 80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

У заяві про стягнення судових витрат на правничу допомогу - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.