Справа № 820/250/17
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

04 червня 2020 року

Київ

справа №820/250/17

адміністративне провадження №К/9901/44706/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Харківської митниці ДФС на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2017 року (суддя Спірідонов М.О.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року (головуючий суддя Бартош Н.С., судді: Курило Л.В., Русанова В.Б.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Інвест Сістем" до Харківської митниці ДФС про скасування рішення та картки відмови,

В С Т А Н О В И В:

В січні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал Інвест Сістем" (далі - Товариство, позивач) звернулось до суду з позовом до Харківської митниці ДФС (далі - Митниця, відповідач) про скасування рішення про коригування митної вартості товарів №807010001/2016/000049/2 від 16 грудня 2016 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №807010001/2016/00055.

Обґрунтовуючи позовну заяву, Товариство вказувало, що визначення митним органом митної вартості товару, який ввозився на митну територію України, по шостому (резервному), а не по першому (за ціною договору), як було здійснено позивачем, методу суперечить вимогам Митного кодексу України (далі - МК України), оскільки декларантом було надано всі необхідні документи для ідентифікації товару, що ввозився, та підтвердження заявленої ним митної вартості останнього.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2017 року (з врахуванням ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 18 травня 2017 року про виправлення описки), залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року, позов задоволено: скасовано рішення Митниці про коригування митної вартості товарів №807010001/2016/000049/2 від 16 грудня 2016 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №807010001/2016/00055.

Приймаючи такі рішення, суди, дослідивши обставини справи, прийшли до висновку, що позивачем подано всі належні та допустимі докази в підтвердження правильності обраного методу визначення митної вартості товару та числових значень останньої, а отже, як наслідок, відсутність у відповідача підстав для визначення митної вартості імпортованого позивачем товару за іншим (шостим) методом.

Не погоджуючись з прийнятими судами рішеннями, Митниця звернулась до суду з касаційною скаргою, в якій просила їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що митну вартість імпортованого позивачем товару було нею скориговано у зв`язку із наявністю розбіжностей в поданих Товариством документах, а також непідтвердженням всіх складових заявленої ним митної вартості.

Позивач в письмових запереченнях (відзиві) на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними, а рішення судів попередніх інстанцій, які він просив залишити без змін, - обґрунтованими та законними.

Відповідно до частини 1 статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши судові рішення та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд приходить до наступного висновку.

Судами встановлено, що 03 жовтня 2016 року між Товариством (як покупцем) та Компанією «United Accredited Company» (як продавцем) укладено договір №299 (зі змінами, внесеними додатковою угодою від 26 жовтня 2016 року), за умовами якого продавець зобов`язався виготовити та поставити покупцю поліпропіленову тканину та інші вироби для виробництва гнучкої поліпропіленової упаковки, асортимент, параметри, кількість та ціна якої визначені специфікацією до нього, а покупець - оплатити та прийняти визначений товар згідно з умовами договору.

Валютою договору є долар США, загальна сума договору складає 420 000 доларів США (пункти 2.1, 2.2 договору).

Поставка товару згідно з пунктом 3.1 договору здійснюється на умовах CIF, Одеса, Україна у відповідності з "Інкотермс 2000".

Водночас відповідно пункту 3 специфікації №1 від 03 жовтня 2016 року до договору №299 умови оплати складають 100% передплату, яка відповідно платіжного доручення №61 від 03 листопада 2016 року виконана позивачем у повному обсязі.

04 грудня 2016 року на виконання умов договору на митну територію України відповідно до інвойсу №3552 від 02 листопада 2016 року ввезено товар: поліпропіленову тканну тканину рукавну 1300 мм (розрізану з однієї сторони), 50+20 (ламінація) г/м2 - 10000 кг (26 рулонів); поліпропіленова тканну тканину рукавну 1500 мм (розрізану з однієї сторони), 50+20 (ламінація) г/м2 5000 кг (10 рулонів).

Вищевказаний товар ліцензуванню не підлягає, а його страхування покупцем не здійснювалося.

Товар, визначений інвойсом №3552 від 02 листопада 2016 року, був доставлений відповідно до умов договору: на територію України (до порту вивантаження, м.Одеса) - перевізником NYK line, що підтверджується коносаментом NYKSJEDS01460500 від 18 листопада 2016 року; по території України (до місця митного оформлення, м.Купянськ) - перевізником ТОВ «ТРАНС ФРЕЙД ЛОГІСТІК», що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною CMR №148 від 02 грудня 2016 року.

З метою митного контролю та митного оформлення вказаного вище товару 15 грудня 2016 року позивачем подано до митного посту «Купянськ» Митниці вантажно-митну декларацію №807010001/2016/012492, якою задекларовано імпорт товару на загальну митну вартість (фактурна вартість) 678 731,33 грн. (25 800 доларів США), з розрахунку: 1,72 доларів США за 1 кг поліпропіленової тканної тканини рукавної 1300 мм (розрізаної з однієї сторони), 50+20 (ламінація) г/м2, 10 000 кг; 1,72 доларів США за 1 кг поліпропіленової тканної тканини рукавної 1500 мм (розрізаної з однієї сторони), 50+20 (ламінація) г/м2, 5000 кг.

Митна вартість товару визначена позивачем виходячи з ціни контракту, тобто за основним (першим) методом, й на її підтвердження подано: зовнішньоекономічний договір №299 від 03 жовтня 2016 року з додатковою угодою від 26 жовтня 2016 року, специфікацію від 03 жовтня 2016 року (додаток №1 до договору), рахунок-фактуру (інвойс) №3552 від 02 листопада 2016 року, коносамент NYKSJEDS01460500 від 18 листопада 2016 року, платіжне доручення №61 від 03 листопада 2016 року, страховий поліс 1/1/30/2/16/1271 від 16 листопада 2016 року, сертифікат про походження товару № від 02 листопада 2016 року, сертифікати якості, пакувальний лист від 02 листопада 2016 року, CMR №148 від 02 грудня 2016 року.

Також, позивачем додатково було надано до митного органу лист експедитора ТОВ «ТРАНС ФРЕЙД ЛОГІСТІК» №9 від 05 грудня 2016 року, виписку з бухгалтерської документації №1492 від 02 грудня 2016 року, лист №1499 від 12 грудня 2016 року, прайс-лист від 01 жовтня 2016 року, митну декларацію країни відправлення №78824 від 07 листопада 2016 року, коригування до інвойсу від 01 грудня 2016 року.

Проте, відповідач не погодився з заявленою позивачем митною вартістю товару та 16 грудня 2016 року прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №807010001/2016/000049/2, яким визначив митну загальну вартість товару за резервним методом на рівні 49 500 доларів США (1 302 217,09 грн. згідно курсу на 16 грудня 2016 року) з розрахунку 0,2310 доларів США за 1 метр квадратний товару * 214285,71 м2, (або 3,30 доларів США за 1 кг тканини * 15 000 кг), у зв`язку з чим донарахував митних платежів на загальну суму 162 652,36 грн., у тому числі: мито 5% - 31 279,30 грн., ПДВ 20% - 131 373,06 грн.

Крім того, Митницею оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №807010001/2016/0005547.

З метою прискорення митного оформлення, запобігання додаткових втрат і випуску товару у вільний обіг позивачем 20 грудня 2016 року було подано нову митну декларацію №807010001/2016/012707, за результатами митного оформлення якої митний орган випустив товар у вільний обіг.

В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ж до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пунктами 23 та 24 частини 1 статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За змістом статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).

Так частинами 1 - 3 статті 57 (глава 9 розділу ІІІ) МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами 1 - 2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (частина 1 статті 64 «Резервний метод» МК України).

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

За змістом частин 1 - 3 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частини 5 - 6 статті 53 МК України).

Згідно із частинами 1 - 3 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

В той же час частиною 6 зазначеної статті передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У відповідності до частин 1 та 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі (частина 12 статті 264 МК України).

Отже митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Разом з тим суди, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару (у тому числі додатково), прийшли до висновку про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем з первинною МД документів та наведених в ній відомостей для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених частинами 1 та 2 статті 58 МК України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6 статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і підстав для застосування положень частини 3 статті 57 та частини 3 статті 58 МК України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.

При цьому надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

В той же час відповідачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанцій не надано жодних доказів недостовірності заявленої Товариством вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Що ж до посилань відповідача на те, що платіжне доручення №61 від 03 листопада 2016 року не є належним документом в підтвердження здійснення попередньої оплати саме за товар, що поданий до митного оформлення за ВМД №807010001/2016/012492, оскільки в ньому в графі «Призначення платежу» є посилання на проформу-інвойс №1120 від 04 жовтня 2016 року, який не додано (надано комерційний інвойс №3552 від 02 листопада 2016 року), то судами враховано таке.

Відповідно абзацу 15 пункту 2.1 глави 2 Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого Постановою Правління НБУ від 28 липня 2008 року №216, платник для здійснення операції з переказу коштів в іноземній валюті або банківських металів з рахунку подає до уповноваженого банку платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах за довільною формою, яке обов`язково має містити реквізити, зокрема, призначення платежу.

Відповідно пункту 2.2 глави 2 Положення №216 платник заповнює реквізит «Призначення платежу» таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металах.

Отже жодних вимог щодо обов`язковості зазначення у графі «Призначення платежу» реквізитів специфікації, проформи інвойсу чи інвойсу не встановлено, в той же час подане Товариством платіжне доручення свідчить про сплату коштів саме в сумі 25 800 доларів США (як і було встановлено в комерційному інвойсі №3552 від 02 листопада 2016 року), а також містить посилання на договір №299 від 03 жовтня 2016 року.

В той же час, як вже зазначалось, відповідно пункту 3 специфікації №1 від 03 жовтня 2016 року до договору №299 умови оплати товару передбачали його 100% передплату, що додатково було підтверджено й листом постачальника позивача від 01 грудня 2016 року про коригування комерційного інвойсу №3552 від 02 листопада 2016 року в частині умов оплати (100% передплата).

Стосовно ж тверджень відповідача про надання позивачем під час митного оформлення комерційних та транспортних документів, в яких відсутні печатки, підписи уповноважених осіб, відмітки митних органів іноземних держав, які повинні проставлятися при перетині митного кордону у передбачених міжнародними угодами випадках, відмітки офіційних органів країни експортеру, то, як вказали суди, вони не відповідають фактичним обставинам, адже такі комерційні документи як страховий поліс, комерційний інвойс, сертифікати якості та пакувальний лист мають всі необхідні реквізити, підписи та печатки.

Разом з тим, сертифікат походження товару за №, який не має підписів та печаток, складений за внутрішніми правилами оформлення відповідних документів країною експортером - Королівством Саудівської Аравії, відповідно яких сертифікат походження оформлюється в електронному вигляді та має QR-код, при скануванні якого зацікавлена особа може переглянути вказаний документ в оригіналі на офіційному сайті Міністерства Комерції та Інвестицій Королівства Саудівської Аравії.

Посилання Митниці про виникнення у неї сумніву в об`єктивності митної вартості товару, заявленої позивачем, у тому числі внаслідок надання останнім митної декларації Королівства Саудівської Аравії на арабській мові без перекладу, також не є прийнятними, оскільки подання такого документу саме по собі не спростовує правильності визначеної ним митної вартості, підтвердженої іншими документами.

Водночас, суди прийшли до висновку щодо відсутності у митного органу підстав для співставлення зовнішньоекономічної операції, що здійснена позивачем, з операцією митної декларації, за якою здійснювалося коригування (№807110000/2016/014484 від 05 листопада 2016 року), адже: постачальник позивача - United Accredited Company є одним із найбільших на Близькому Сході заводом по виробництву гнучкої упаковки та тканної тканини, проте як у співставній операції постачальник (SEHA KOLTUK SAN.TIC.LTD.STI) є виробником меблів; в цих операціях суттєво відрізнялись об`єм (кількість) імпортованого товару (15 000 кг та 20 кг), країна постачання (Королівство Саудівська Аравія і Туреччина), умови поставки товару (CIF Одесса та CPT Харків), метод визначення митної вартості товару (основний - за ціною договору (контракту) та резервний), а також коди договорів за класифікатором документів (позивач здійснював митне оформлення товару, імпортованого за договором з його виробником (код документу 4104), натомість за декларацією №807110000/2016/014484 від 05 листопада 2016 року товар імпортувався за договором не з його виробником (код документу 4100)).

Враховуючи викладене, висновок судів попередніх інстанцій у справі, що розглядається, про наявність правових підстав для скасування рішення Митниці про коригування митної вартості товарів №807010001/2016/000049/2 від 16 грудня 2016 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №807010001/2016/00055 ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Доводи ж касаційної скарги не спростовують мотивів, покладених судами в основу оскаржуваних рішень, й не свідчать про неправильне застосування ними норм матеріального права або ж порушення процесуальних норм, а фактично зводяться лише до переоцінки встановлених судами обставин справи, що, в свою чергу, не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 350, 355 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Харківської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко ,

Судді Верховного Суду