Справа № 360/5189/19
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2020-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року справа №360/5189/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача - адвоката Шурхна Кирила Анатолійовича на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 360/5189/19 (головуючий суддя І інстанції Тихонов І.В.), складене у повному обсязі 29 січня 2020 року у м. Сєвєродонецьк Луганської області за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Лисичанської міської ради про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

09 грудня 2019 року ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Лисичанської міської ради в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо зняття з обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги позивача за адресою АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати відповідача поставити на облік в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги позивача за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 3-4).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 року відмовлено у задоволені позовних вимог (а.с. 92-94).

Не погодившись з вищевказаним судовим рішенням, представник позивача - адвокат Шурхно Кирил Анатолійович звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що у власності позивача є квартира, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , в якій останній фактично мешкає, хоча з серпня 2019 року зареєстрований в АДРЕСА_2 .

З 2016 року на підставі звернення позивача, йому було призначена 75% знижка на оплату за житлово-комунальні послуги щодо вищезазначеної квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

25 вересня 2017 року позивача знято з реєстрації в м. Лисичанськ Луганської області та зареєстровано в м. Валки Харківської області, однак позивач не звертався та не отримував будь-які соціальній пільги на оплату житлово-комунальних послуг, що підтверджується довідкою УПСЗН Валківської районної державної адміністрації Харківської області, оскільки фактично позивач мешкає в м. Лисичанськ Луганської області.

На початку жовтня 2019 року позивач дізнався, що пільга в 75% на оплату ЖКП йому скасована.

28 жовтня 2019 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пільги в розмірі 75% на сплату ЖКП за користування належній йому квартирою за адресою АДРЕСА_1 , однак на вказану заяву позивачем було отримано відмову, яку вмотивовано тим, що позивач ОСОБА_1 не зареєстрований в м. Лисичанську Луганської області.

Позивач з такою відмовою незгоден та вважає, що житлова субсидія повинна бути призначена за місцем знаходження його майна, тобто в м. Лисичанську Луганської області.

На думку позивача, така відмова не відповідає вимогам Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу родини, затвердженого постановою КМУ №389 від 04 червня 2015 року «Про затвердження Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї» (а.с. 97-98).

Представника відповідача було не допущено до участі у розгляді справи у зв`язку з відсутністю доказів наявності повноважень на представництво інтересів Управління соціального захисту населення Лисичанської міської ради з урахуванням приписів ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

28 лютого 2020 року від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу разом в якому він вказав на правомірність рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з огляду на наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) має статус учасника бойових дій з 08.04.2016, про, що свідчить копії паспорту (а.с. 5), картки платника податків (а.с. 6), посвідчення серії НОМЕР_2 (а.с. 7).

До 25 вересня 2017 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 34).

З 14 серпня 2019 року позивач змінив реєстрацію свого місця проживання на адресу: АДРЕСА_2 (а.с. 5 зв.).

01 червня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання пільги на житлово-комунальні послуги як учаснику бойових дій за місцем реєстрації з 01 червня 2016 року, в якій, зокрема, зазначено, що у випадку зміни місця реєстрації заявник зобов`язаний повідомити в 30денний строк (а.с. 37).

Позивач перебував на обліку в управлінні та отримував 75 відсоткову знижку на оплату житлово-комунальних послуг, як учасник бойових дій, за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , з 01 червня 2016 року (а.с. 30).

У зв`язку зі зміною позивачем місця реєстрації та ненаданням інформації про фактичне місце проживання Управлінням в серпні 2019 року було знято позивача з обліку в ЄДАРП з 25 вересня 2017 року (а.с. 31, 34).

28 жовтня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання пільги на житлово-комунальні послуги як учаснику бойових дій за місцем фактичного проживання з 28 жовтня 2019 року (а.с. 36).

Рішенням комісії з призначення всіх видів державної соціальної допомоги, яке оформлене протоколом від 13 листопада 2019 року № 29/1, взято ОСОБА_1 , його дружину та доньку на облік до ЄДАРП за адресою фактичного місця проживання з 28 жовтня 2019 року (а.с. 33).

Позивач 28 жовтня 2019 року звернувся до відповідача із листом, в якому просив надати інформацію щодо призначення йому пільги щодо плати за користування житлом з 2016 року та причину скасування (а.с.9).

Відповідач листом від 07 листопада 2019 року повідомив позивача про те, що у зв`язку зі зміною позивачем місця реєстрації та ненаданням інформації про фактичне місце проживання Управлінням в серпні 2019 року було знято Позивача з обліку в ЄДАРП з 25 вересня 2017 року (а.с. 12).

Спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача стосовно скасування пільги щодо плати за користування житлом при перереєстрації позивача за іншою адресою.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку що, змінивши місце реєстрації, позивач не повідомив відповідача про наявність таких обставин, а тому припинення надання пільг у зв`язку з зняттям позивач а з обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги є правомірним.

При цьому, суд першої інстанції відмовив і у задоволені позовних вимог про поставлення на облік до реєстру, оскільки суду не надано доказів повторного зняття позивача з такого реєстру .

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Конституцією України, Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII від 22 жовтня 1993 року (далі Закон № 3551), Положенням про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року №117 (далі Положення № 117).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій надаються такі пільги:

75-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю);

75-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання;

75-процентна знижка вартості палива, в тому числі рідкого, в межах норм, встановлених для продажу населенню, для осіб, які проживають у будинках, що не мають центрального опалення.

Відповідно до п.3 Положення № 117 доручено Міністерству соціальної політики забезпечити включення до Реєстру інформації про осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою, зокрема відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Згідно п.1 Положення № 117 реєстр - автоматизований банк даних, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із законами України.

За приписами п.2 Положення № 117 до Реєстру включається така інформація: загальні відомості про пільговика (прізвище, ім`я та по батькові, число, місяць, рік народження, ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів; адреса зареєстрованого місця проживання (або за рішенням комісій, утворених місцевими держадміністраціями та органами місцевого самоврядування відповідно до п.4 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року N848; адреса фактичного місця проживання; склад сім`ї; характеристика житла; реквізити паспорта та документа, що підтверджує право на пільги, а також категорія пільговика, перелік пільг, на які він має право, інформація про те, якими пільгами він реально користується.

Пунктом 3 Положення № 117 встановлено, що Управління праці та соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, структурні підрозділи з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських рад (далі - уповноважені органи): організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної у п.2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для контролю за відомостями, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги, для розрахунків за надані пільговикам послуги; ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою "1-пільга", в якій використовується індивідуальний ідентифікаційний номер пільговика у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів; вносять до Реєстру відповідні уточнення у разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги; надають консультації пільговикам, підприємствам та організаціям, що надають послуги.

Пунктом 4 цього Положення передбачено, що уповноважені органи з дотриманням вимог Закону України "Про інформацію" мають право: отримувати від пільговика документи, що підтверджують їх право на пільгу, проводити перевірку достовірності поданих документів, отримувати відомості від пільговиків, використовувати під час наповнення Реєстру інформацією з інших баз даних щодо персоніфікованого обліку осіб, які мають право на пільги, надавати інформацію, яка міститься в Реєстрі, підприємствам та організаціям, що надають послуги, на запити та в межах їх компетенції.

За змістом зазначеного Положення № 117 особа, яка віднесена до кола осіб, які мають право на пільги, що підтверджується належним документом, повинна бути внесена до вказаного Реєстру за відсутності будь-яких застережень і відповідний орган, до якого така особа звернулась, має вжити заходів щодо включення цієї особи до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги.

Згідно п.7 Положення № 117 у разі зміни місця проживання в межах адміністративно-територіальної одиниці, яку обслуговує уповноважений орган, пільговик або його законний представник повинен повідомити його про це письмово. У разі зміни місця проживання поза межами адміністративно-територіальної одиниці пільговик знімається з обліку в уповноваженому органі за попереднім місцем проживання та стає на облік за новим місцем проживання. Уповноважені органи за попереднім місцем проживання пільговика закривають його персональну облікову картку та видають пільговику довідку про зняття з обліку, а за новим місцем проживання відкривають нову облікову картку з дати реєстрації пільговика.

Відповідно до положень зазначеного нормативно-правового акту особа, яка бажає користуватися пільгами, встановленими законодавством має подати уповноваженому органу довідку про склад сім`ї, копії документів, що підтверджують право пільговика та членів його сім`ї на пільги (з пред`явленням оригіналів цих документів), копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів, пред`являє паспорт та надає інформацію про характеристику житла та послуги, щодо отримання яких він має пільги та реально ними користується.

Відтак, вказане свідчить про те, що позивач має право на пільги або за адресою зареєстрованого місця проживання, або за адресою фактичного місця проживання.

Тобто, органи соціального захисту населення ведуть облік пільговиків та вносять до Реєстру відповідні уточнення , шляхом формування на кожну особу персональної картки платника податків, лише за зареєстрованим місцем проживання або за адресою фактичного місця проживання.

Статтею 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Як вбачається з матеріалів справи, з 25 вересня 2017 року, а потім 14 серпня 2019 року позивач змінив реєстрацію свого місця проживання на адресу: АДРЕСА_2 .

Доказів попередження позивачем Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради Луганської області про зміну адресів реєстрації без зміни фактичного місця проживання суду не надано.

Підтвердженням фактичного місця проживання є довідки Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Валківської районної державної адміністрації від 21.10.2019 року за № 05-45/ 191 та Індустріального району Харківської міської ради від 23 жовтня 2019 року № 10-29/7869/4-05/19 (а.с. 10,11).

Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 2546 від 11 листопада 2019 року підтверджується та обставина, що, змінивши місце реєстрації, ОСОБА_1 фактично не змінив місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 57-58).

Твердження позивача, що тільки зміна місця фактичного проживання є підставою для зняття пільговика з обліку в уповноваженому органі та відмови у наданні дозволу на отримання пільги, а не зміна місця його реєстрації проживання,- є доречним, однак вищевказані документи (щодо підтвердження фактичного місця проживання) надані позивачем відповідачу лише у жовтні 2019 року, а не в 30денний строк після часу зміни адреси реєстрації.

Отже, позивач змінив місце реєстрації поза межами адміністративно-територіальної одиниці, яку обслуговує відповідач, та не повідомив про це орган соціального захисту населення, що є порушенням вимог п.п.2, 7, 8 Положення "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги відтак, хоча в своїй заяві взяв на себе обов`язок повідомлення факту зміни саме місця реєстрації( а.с.70),відповідач мав всі законні підстави для призупинення надання пільг позивачу та зняття з обліку саме в уповноваженому органі за попереднім місцем проживання( реєстрації).

Підтвердженням, що за іншими адресами реєстрації в період 2017-2019 років він не отримував пільг, слугують довідки, які були надані відповідачу тільки в 2019 році разом з заявою про постановку його на облік з отримання пільг від 28.10.2019 року.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про визнання протиправними дії відповідача щодо зняття з обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги позивача за адресою АДРЕСА_1 , є такими, що не підлягають задоволенню.

При цьому, вимога позивача щодо зобов`язання відповідача поставити на облік в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги позивача за адресою АДРЕСА_1 , є безпідставною, з огляду на відсутність доказів наявності рішення контролюючого органу щодо зняття повторно Соколенко А.О. з зазначеного обліку 28.10.2019 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що апеляційна скарга фактично дублює позовну заяву, інших доводів не містить.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача - адвоката - Шурхна Кирила Анатолійовича - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 360/5189/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення та продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України щодо запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повне судове рішення складено 10 червня 2020 року.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

Г.М. Міронова