Справа № 480/4755/19
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2020 р. Справа № 480/4755/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою (а.с.3-6, 62-68) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області), в якій просив зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати сум недоотриманої пенсії, виплачених у червні 2017 року та серпні 2017 року, перерахованої на виконання постанови Зарічного районного суду м. Суми від 23.03.2010 у справі №2-а-107/10.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не здійснив розрахунку та виплати позивачу, всупереч Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», не було нараховано та виплачено компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати суми пенсії, виплату якої на виконання постанови Зарічного районного суду м. Суми№2-а-107/10 було здійснено у червні 2017 року та у серпні 2017 року.

Ухвалою суду від 06.04.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.86).

Відповідачем до суду було надано відзив на позовну заяву (а.с.90), відповідно до якого відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, виходячи з того, що відповідно до ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ), ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV та Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440 (далі - Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду) підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов в сукупності: нарахування громадянину належних йому доходів; порушення встановлених строків їх виплати; затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; доходи не повинні носити разового характеру. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 10 липня 2018 року у справі № 404/6317/16-а, визначивши, що відповідно до ст. 4 Закону №2050 виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Однак, згідно з рішенням суду жодних зобов`язань до відповідача щодо нарахування суми компенсації відповідно до Закону № 2050-ІІІ не визначено.

Зважаючи на зазначене та на те, що виплату пенсії на виконання рішення суду виконано Державною Казначейською службою України підстави для нарахування та виплати відповідачем компенсації втрати частини доходів ОСОБА_1 , представник відповідача вважає, відсутні.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив (ч.3 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач є пенсіонером, перебуває на пенсійному обліку у ГУ ПФУ в Сумській області та отримує з 01.01.2009 пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ, що вбачається з позовної заяви та відзиву на позов, а також підтверджується копією пенсійного посвідчення позивача (а.с.69), протоколу про призначення пенсії (а.с.70).

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 23.03.2010 у справі №2-а-107/10, залишеною в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.09.2012, визнано неправомірними дії ГУ ПФУ в Сумській області, що виразились призначенні пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2009; зобов`язано ГУ ПФУ в Сумській області здійснити, починаючи з 01.01.2019 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії в порядку та розмірах, передбачених ч.3 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» в редакції від 04.04.2006 року, з урахуванням розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням (а.с.71-73).

На виконання постанови Зарічного районного суду м. Суми від 23.03.2010 у справі №2-а-107/10 відповідач здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з січня 2009 року по 22.07.2011 та визначив суму доплати у загальному розмірі 148724,52грн. (а.с.74-75). Вказані кошти були перераховані позивачу 30.06.2017. Крім іншого, на виконання зазначеного вище рішення суду, відповідачем додатково було здійснено розрахунок доплати до пенсії за період з 23.07.2011 по липень 2017р. у розмірі 364731,35грн., які були виплачені позивачу 04.08.2017, що підтверджується дослідженими матеріалами справи (а.с.80,81). Водночас, як вбачається з зазначених вище розрахунків, а також доказів перерахування коштів на виконання рішення суду у справі №2-а-107/10 (а.с.75,79-81), відповідачем не було нараховано та виплачена ОСОБА_1 компенсація втрати частини доходів.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 02.10.2019 про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії (а.с.82), однак, відповідач листом від 30.10.2019 №1863/Б-11, з посиланням на ст.2 Закону №2050-ІІІ, повідомив ОСОБА_1 про те, що підстав для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати немає, оскільки згідно з рішенням суду від 23.03.2010 жодних зобов`язань до головного управління про нарахування суми компенсації за втрату частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати не визначено (а.с.83).

Надаючи правову оцінку, що склались в даному випадку між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, яка регламентує виплату пенсій за минулий час, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані із здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом №2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 (далі - Порядок №159).

Відповідно до статей 1, 2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Схожі норми містяться і в пп.2,3 Порядку №159.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, ст. 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159 є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: САМИМ підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Даний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеної у постанові від 18.11.2014 (справа №21-518а14), а також Верховного Суду у постановах від 20.02.2018 (справа №336/4675/17), від 03.05.2018 (справа №703/5652-15а), від 12.06.2019 (справа №425/1162/17).

З матеріалів справи вбачається, що постановою Зарічного районного суду м. Суми, яка набрала законної сили, визнано протиправними дії органу ГУ ПФУ в Сумській області, що виразились призначенні пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2009 та зобов`язано відповідача здійснити з 01.01.2019 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії в порядку та розмірах, передбачених ч.3 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» в редакції від 04.04.2006, з урахуванням розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням. Отже, факт того, що саме ГУ ПФУ в Сумській області з 01.01.2009 не здійснив нарахування та виплати у належному розмірі пенсії позивачу, з урахуванням розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, не підлягає доказуванню, оскільки він встановлений судовим рішенням у спорі між тими самими сторонами.

При цьому, судом встановлено, що на виконання зазначеного рішення, нараховані та виплачені суми були лише в червні та серпні 2017р. Тобто відповідачем було порушено строки виплати позивачу нарахованих йому за рішенням суду сум пенсії. Доказів сплати компенсації втрати частини доходів відповідачем не надано.

Відтак, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо відмови нарахувати та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку виплати частини розміру пенсії, не відповідають ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України та є протиправними, а тому суд, з урахуванням ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати такі дії протиправними та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати сум недоотриманої пенсії, перерахованої на виконання постанови Зарічного районного суду м. Суми від 23.03.2010 у справі №2-а-107/10, виплачених у червні 2017 року та серпні 2017 року.

При цьому, доводи представника відповідача про те, що компенсація виплачується лише, коли пенсія нарахована, але не виплачена є необґрунтованими, оскільки не узгоджуються зі положеннями частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, відповідно до якої нарахування компенсації втрати частини доходів пов`язується саме із фактом несвоєчасної виплати сум.

Посилання представника відповідача у відзиві на постанову Верховного Суду від 10.07.2018 у справі №404/6317/16-а є безпідставним, оскільки в даному випадку має місце наявність фактичної виплати ОСОБА_1 нарахованої суми. Тобто, правовідносини, що були предметом розгляду Верховним Судом у справі №404/6317/16-а не є подібними до правовідносин, що є предметом розгляду даної справи.

Представник відповідача обґрунтовує свою позицію також тим, що погашення заборгованості позивачу на виконання рішення суду було здійснено Державною казначейською Службою України та відсутністю зобов`язань в ГУ ПФУ в Сумській області щодо виплати такої компенсації згідно постанови Зарічного районного суду м. Суми. Однак, вказане також не приймається судом до уваги, виходячи з наступного.

Механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», інвентаризації та погашення заборгованості за ними визначає Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду.

Відповідно до п. 10 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, в редакції, зокрема, на час здійснення виплат (червень та серпень 2017р.) Якщо рішенням зобов`язано боржника здійснити нарахування (перерахунок тощо) та/або виплатити кошти, відповідальна особа разом з повідомленням надсилає боржнику або органу державної влади, який прийняв рішення про припинення боржника - юридичної особи, копію рішення для здійснення нарахування суми коштів, що підлягає виплаті заявнику. Про здійснення нарахування боржник або орган державної влади, який прийняв рішення про припинення боржника - юридичної особи, зобов`язаний повідомити відповідальній особі протягом десяти робочих днів з дня отримання повідомлення із наданням відповідного документа про здійснення нарахування, підписаного уповноваженою особою і завіреного гербовою печаткою.

Тобто, вказані норми визначають обов`язок саме боржника повідомити про здійснення нарахування проведених виплат.

Крім того, відповідно до пункту 20 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 (далі - Порядок №845), пунктом 47, в свою чергу якого передбачено, що безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих:

1) органом Казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника;

2) керівником органу державної виконавчої служби зазначених у пункті 7 цього Порядку документів та відомостей.

Згідно з пунктом 48 Порядку №845 для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей.

Отже, з наведених вище положень вбачається, що органи Казначейства фактично виконують функції по руху (списанню) коштів під час виконання судового рішення та не наділені повноваженням щодо нарахування та виплати пенсії громадянам України, відтак, й стягнення компенсації втрати частини доходів має відбуватись з органу Пенсійного фонду України, саме який в даному випадку і є боржником (відповідачем) у справі №2-а-107/10, та на якого покладено обов`язок виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вказане положення, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору в розмірі 768,40грн., сплаченого ним за подання позовної заяви згідно квитанції від 21.11.2019 (а.с.61).

Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м.Суми, вул.Пушкіна, буд.1, ) про зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати противоправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови нарахувати та виплати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на виконання постанови Зарічного районного суду м. Суми від 23.03.2010 у справі № 2-а-107/10.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати сум недоотриманої пенсії, перерахованої на виконання постанови Зарічного районного суду м. Суми від 23.03.2010 у справі №2-а-107/10, виплачених у червні 2017 року та серпні 2017 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м.Суми, вул.Пушкіна, буд.1, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в рахунок повернення сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст судового рішення складено 09.06.2020.

Суддя І.Г. Шевченко