Справа № 1.380.2019.004205
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.004205
СУДОВЕ РІШЕННЯ
м. Львів, вул. Чоловського, 2
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Грень Н.М., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові заяву представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Львівська виправна колонія (№48)" про визнання протиправною бездіяльності, стягнення грошової компенсації, середнього заробітку за час затримки виплати грошової компенсації та матеріальної допомоги, -
19.08.2019 до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Державної установи "Львівська виправна колонія (№48)", в якому позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Державної установи "Львівська виправна колонія (№ 48)" щодо не проведення ОСОБА_1 виплати матеріальної допомоги під час служби та виплати в день його звільнення грошової компенсації за не отримане речове майно;
- стягнути з Державної установи "Львівська виправна колонія (№ 48)" на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за не отримане речове майно в сумі 8531,94 грн;
- стягнути з Державної установи "Львівська виправна колонія (№48)" на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу на оздоровлення за період з 2010 року по 2017 рік.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.05.2020 позов задоволено частково, а саме: визнно протиправною бездіяльність Державної установи "Львівська виправна колонія (№ 48)" щодо не проведення ОСОБА_1 нарахування та виплати матеріальної допомоги під час служби у 2008 -2009 роки та виплати в день його звільнення грошової компенсації за не отримане речове майно; стягнуто з Державної установи "Львівська виправна колонія (№ 48)" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплат грошової компенсації за неотримане речове майно по день фактичного розрахунку за період з 23.11.2017 по 24.10.2019 в сумі 108685,10 грн; стягнуто з Державної установи "Львівська виправна колонія (№48)" на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу за 2008, 2009; в задоволенні позовних вимог про стягнення з Державної установи "Львівська виправна колонія (№48)" на користь ОСОБА_1 матеріальної допомоги за 2014, 2015 роки відмовлено.

02.06.2020 від представника позивача надійшла заява про відшкодування витрат понесених на правову (правничу) допомогу. Зокрема, просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати пов`язані з правничою допомогою у розмірі 10000,00 грн.

Розглянувши вказану заяву, суд встановив наступне.

Частиною 1 ст. 252 КАС України, передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Окрім того суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 3 ст. 252 КАС України).

Приписами частини 1 статті 132 КАС України, передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, витрати, зокрема: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду (ч.3 ст.132 КАС України).

Витрати на професійну правничу допомогу регулюються ст.134 КАС України.

При цьому, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 3 вказаної статті визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом з тим, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (п.4 ст.134 КАС України).

Проте, принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 5 ст.134 КАС України, тобто розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Отже, приписами ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч.ч.2, 3 ст.30 вищевказаного Закону).

Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд має виходити з критерію обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Але, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо однак, вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з укладеного між позивачем та адвокатом Ісканін Марією Стефанівною договору про надання правничої допомоги від 13.08.2020 за надану правничу допомогу клієнт виплачує адвокату гонорар в розмірі, який погоджується сторонами шляхом підписання акта приймання-передачі послуг.

Відповідно до акта приймання-передачі послуг від 28.05.2020 адвокатом надано клієнту правничу допомогу, а саме:

- складання позовної заяви, обсяг витрачено 3 год (вартість однієї години роботи складає 700,00 грн) - 2100,00 грн;

- заперечення проти заяви про залишення позовної заяви без розгляду, витрачено 2 год (вартість однієї години роботи складає 700,00 грн) - 1400,00 грн;

- складання відповіді на відзив, витрачено 2 год (вартість однієї години роботи складає 700,00 грн) - 1400,00 грн;

- складання заяви про зменшення та збільшення розміру позовних вимог, витрачено 2 год. часу (вартість однієї години роботи складає 700,00 грн) - 1400,00 грн;

- складання адвокатського запиту, витрачено 1 год. часу (вартість однієї години роботи складає 700,00 грн) - 700,00 грн;

Участь у 6-ти судових засіданнях 19.09.2019, 15.10.2019, 23.01.2020, 25.02.2020, 05.05.2020, та 26.05.2020 (вартість участі у одному судовому засіданні складає 500,00 грн) - 3000,00 грн.

Вартість послуг до вищезазначеного акта становить 10000,00 грн.

Зазначені грошові кошти були сплачені позивачем згідно квитанцій RC_GZZWPO5MZROBGW3OWQARH від 29.05.2020 в сумі 5000,00 грн, та квитанції №RC_GZZWPO5MZFYEF1QI3XCOWV від 28.05.2020 в сумі 5000,00 грн.

Оцінюючи подані документи, якими представник позивача обґрунтовує фактичне понесення витрат на професійну правничу допомогу, складність справи, обсяг доказів, суд приходить до висновку, що сума зазначена в договорі та акті наданих послуг є неспівмірною із часом, який може бути витрачено адвокатом на виконання відповідних послуг.

Окрім того, судом враховано відомості Єдиного державного реєстру судових рішень http://reestr.court.gov.ua, за даними яких має місце оприлюднення судового рішення у адміністративній справі №1.380.2019.003695 за участю того ж адвоката, з аналогічного предмету спору та аналогічними мотивами тим, що наведені у адміністративному позові позивача, що спростило роботу адвоката при підготовці даного адміністративного позову.

Окрім того, судом враховано, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено не у повному обсязі.

Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи "Львівська виправна колонія (№48)" суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 139, 241-247, 250-252, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

в и р і ш и в :

заяву представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Львівська виправна колонія (№48)" про визнання протиправною бездіяльності, стягнення грошової компенсації, середнього заробітку за час затримки виплати грошової компенсації та матеріальної допомоги, - задовольнити частково.

Стягнути з Державної установи "Львівська виправна колонія (№48)" місцезнаходження: 79031, м. Львів, вул. Хуторівка, 2, за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Згідно з пунктом 3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені для апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Грень Н.М.