Справа № 200/1895/20-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року справа №200/1895/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Гайдара А.В., Компанієць І.Д., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 р. у справі № 200/1895/20-а (головуючий І інстанції Чучко В.М.) за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського міжрайонного відділу управління поліції охорони в Донецькій області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Маріупольського міжрайонного відділу управління поліції охорони в Донецькій області (далі - відповідач), в якому просив: визнати незаконним та скасувати наказ Маріупольського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Донецькій області Національної поліції України від 11.01.2020 № 7 про звільнення ОСОБА_1 з роботи за ст. 40 КЗпП України; зобов`язати Маріупольський міжрайонний відділ Управління поліції охорони в Донецькій області Національної поліції України поновити ОСОБА_1 на роботі з 08.01.2020; зобов`язати Маріупольський міжрайонний відділ Управління поліції охорони в Донецькій області Національної поліції України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 суму невиплаченої середньої заробітної плати з урахуванням коригування на коефіцієнт підвищення тарифних ставок і посадових окладів за період з 08.01.2020 до дати набрання рішенням суду законної сили; зобов`язати Маріупольський міжрайонний відділ Управління поліції охорони в Донецькій області Національної поліції України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 08.01.2020 до дати набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 року провадження закрито, у зв`язку з тим, що даний спір має вирішуватися загальними судами у порядку цивільного судочинства.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 лютого 2020 року у справі № 263/1738/20 було відмолено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Маріупольського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Донецькій області Національної поліції України про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати, та роз`яснено позивачу, що з даними вимогами йому слід звернутися в порядку КАС України до Донецького окружного адміністративного суду. Згідно Положення про Маріупольський міжрайонний відділ управління поліції охорони в Донецькій області, відповідача є територіальним органом Національної поліції, і відповідно суб`єктом владних повноважень, тому спір підлягає розгляду судом за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Як вбачається з копії трудової книжки та наказу Маріупольського міжрайонного відділу управління поліції охорони в Донецькій області від 04.07.2019 № 72 о/с, ОСОБА_1 на підставі особистої заяви з 04.07.2019 працював на посаді охоронника 3-го розряду взводу ОВ та МО роти ФБ Маріупольського МВ УПО в Донецькій області (а.с.8)

Наказом Маріупольського міжрайонного відділу управління поліції охорони в Донецькій області № 4 о/с від 11.01.2020 «Про звільнення за порушення трудової дисципліни» керуючись приписами ст.. 21,36 (п.4, ч.1), 40 (п.4 ч.1), 139, 140, 147, 147-1, 148, 194 КЗпП України, за грубе порушення трудової дисципліни - не вихід роботу без повноважних на те причини (прогул) розірвати з охоронником 3 розряду взводу ОВМО роти ФБ Маріупольського міжрайонного відділу управління поліції охорони в Донецькій області ОСОБА_1 трудовий договір з ініціативи Маріупольського міжрайонного відділу управління поліції охорони в Донецькій області звільнивши ОСОБА_1 з роботи (а.с. 58-59).

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

При розмежуванні юрисдикційних форм захисту порушеного права основним критерієм є характер (юридичний зміст) спірних відносин.

Частиною 1 статті 5 КАС України, установлено право на звернення до суду та способи судового захисту і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до п. 1 ,2 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За змістом п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Так, згідно з пунктом 2 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

За визначенням, наведеним у пункті 17 частини 1 статті 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 59 та ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові.

Згідно зі статтею 1 КЗпП України кодекс законів про працю України, регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Частиною 1 статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно з частиною 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Матеріали справи свідчать, що між позивачем та відповідачем було укладено трудовий договір в порядку визначеному ст. 21 КЗпП України, щодо працевлаштування позивача на посаді охоронника 3 розряду Маріупольського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Донецькій області.

Вказана посада в розумінні КАС України не належить до посад публічної служби.

Отже, позивач не проходив публічну службу як особа рядового та начальницького складу в органах поліції, а на підставі трудового договору як вільнонайомний працівник займав посаду охоронника 3-го розряду ОВ та МО роти ФБ Маріупольського МВ УПО в Донецькій області.

Спір між сторонами стосується незаконного звільнення позивача з вказаної посади та поновлення на посаді у зв`язку з незаконним звільненням.

Таким чином, спірні правовідносини, що склалися між сторонами, не пов`язані з проходженням позивачем публічної служби в установі відповідача, а є трудовими, на які розповсюджуються вимоги Кодексу законів про працю України (КЗпП України).

З огляду на викладене, даний спір не є публічно-правовим спором, отже не відноситься до адміністративної юрисдикції та повинен розглядатися у порядку цивільного судочинства на підставі вимог ч.1 ст. 19 ЦПК України, що підтверджується постановами Верховного Суду від 19 грудня 2019 року у справі № 295/6774/17 (№ 61-38963св18), 23 жовтня 2019 року у справі № 509/3661/16-ц (№ 61-7848св18), 07 листопада 2018 року у справі № 235/1457/18 (№ 61-43187св17).

Суд не приймає посилання позивача на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 лютого 2020 року у справі № 263/1738/20, оскільки висновки зазначеного рішення не є обов`язковими для застосування судом та можуть бути предметом апеляційного розгляду в порядку ЦПК Украъни.

Відповідно до ч.2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Також, відповідно до ч.1 ст.28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що судом першої інстанції дотримано норми процесуального права та суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що справа повинна вирішуватися загальними судами у порядку цивільного судочинства, що відповідно до статті 316 КАС України, обумовлює для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись ст. 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 р. у справі № 200/1895/20-а - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 р. у справі № 200/1895/20-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 та п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 09 червня 2020 року

Суддя-доповідач: Е.Г. Казначеєв

Судді: А.В. Гайдар

І.Д. Компанієць