Справа № 340/2844/19
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2020 року м. Кропивницький Справа №340/2844/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Момонт Г.М., розглянув у в порядку спрощеного провадження (письмове провадження) в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача-1: Кропивницького міського військового комісаріату;

відповідача-2: ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся з позовом, у подальшому уточненим, до ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 про:

- визнання протиправною бездіяльності Кропивницького міського військового комісаріату щодо не нарахування та не виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 13 повних календарних років служби, відповідно до розділу XXXII пункту 1 Наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 р. №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам»;

- зобов`язання Кропивницького міського військового комісаріату здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату недоплаченої одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 13 повних календарних років служби, відповідно до розділу XXXII пункту 1 Наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 р. №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», виходячи з розміру місячного грошового забезпечення на день звільнення 08.05.2019 року, у розмірі 21 397,39 грн.;

- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити йому виплату недоплаченої одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 13 повних календарних років служби, відповідно до розділу ХХХІІ пункту 1 наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 р. №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», виходячи з розміру місячного грошового забезпечення на день звільнення 08.05.2019 р., у розмірі 21 397,39 грн.;

- визнання протиправною бездіяльності Кропивницького міського військового комісаріату щодо не включення до наказу Кропивницького міського військового комісаріату (по стройовій частині) від 08.05.2019 р. №54 пункту стосовно нарахування та виплати ОСОБА_1 Кропивницьким міським військовим комісаріатом грошової компенсації за невикористані дні основних відпусток: за 2014 рік 20 календарних днів, за 2015 рік 30 календарних днів, за 2016 рік 35 календарних днів, за 2017 рік 35 календарних днів, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення на день звільнення 08.05.2019 року, у розмірі 21 397,39 грн.;

- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 внести зміни до наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 08.05.2019 р. №54, щодо включення пункту стосовно нарахування та виплати ОСОБА_1 Кропивницьким міським військовим комісаріатом грошової компенсації за невикористані дні основних відпусток: за 2014 рік 20 календарних днів, за 2015 рік 30 календарних днів, за 2016 рік 35 календарних днів, за 2017 рік 35 календарних днів, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення на день звільнення 08.05.2019 року, у розмірі 21 397,39 грн.;

- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні основних відпусток: за 2014 рік 20 календарних днів, за 2015 рік 30 календарних днів, за 2016 рік 35 календарних днів, за 2017 рік 35 календарних днів, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення на день звільнення 08.05.2019 р., у розмірі 21 397,39 грн.;

- визнання протиправною бездіяльності Кропивницького міського військового комісаріату щодо не включення до наказу Кропивницького міського військового комісаріату (по стройовій частині) від 08.05.2019 р. №54 пункту стосовно нарахування та виплати ОСОБА_1 Кропивницьким міським військовим комісаріатом грошової компенсації за всі невикористані дні додаткових відпусток 14 днів за кожен рік, за 2015-2019 років, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення на день звільнення 08.05.2019 року, у розмірі 21 397,39 грн.

- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 внести зміни до наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 08.05.2019 р. №54, щодо включення пункту стосовно нарахування та виплати ОСОБА_1 Кропивницьким міським військовим комісаріатом грошової компенсації за всі невикористані дні додаткових відпусток 14 днів за кожен рік, за 2015-2019 років, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення на день звільнення 08.05.2019 року, у розмірі 21 397,39 грн.;

- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткових відпусток 14 днів за кожен рік, за 2015 2019 років, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення на день звільнення 08.05.2019 року, у розмірі 21 397,39 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Кропивницький міський військовий комісаріат повинен нарахувати йому одноразову допомогу ще за 8 календарних років, а Кропивницький обласний військовий комісаріат виплатити таку допомогу. Позивач вказує, що при звільненні йому не виплачено компенсацію за не використану основну відпустку за 2014 2017 роки та додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2015 2019 роки. Стосовно строків звернення до суду позивач з посиланням на ст.233 КЗпП України вважає, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 р. позовну заяву ОСОБА_1 до Кропивницького міського військового комісаріату про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху (а.с.23-24).

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.1-2).

27.12.2019 р. ІНФОРМАЦІЯ_4 подано заяву про поновлення строку на подання відзиву (а.с.34-35) та заяву про залишення позовної заяви без розгляду (а.с.39-42).

08.01.2020 р. позивачем подано клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.43), а також подано позовну заяву в новій редакції (а.с.49-59).

08.01.2020 р. ІНФОРМАЦІЯ_4 подано відзив на позовну заяву (а.с.72-78) у якому заперечено проти заявлених позовних вимог у повному обсязі. Відповідач-1 вказує, що витяг з наказу військового комісара Кропивницького міського військового комісара (по стройовій частині) №54 від 08.05.2019 р. вручено позивачу у день видання наказу, а позовна заява подана після закінчення строку встановленого законом, клопотань про поновлення пропущеного процесуального строку не подано. При цьому відповідач-1 наголошує на тому, що на військовослужбовців, які проходять військову службу у військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, Кодекс законів про працю України не поширюється. Відповідач-1 вважає, що нарахування та виплата одноразової грошової допомоги в розмірі 50% грошового забезпечення здійснювалася позивачу відповідно до нормативно-правових актів за 5 повних календарних років служби, а не за 13. Також відповідач-1 зазначає, що позивач до позову додав копію довідки від 17.07.2018 р. №1441 з військової частини НОМЕР_1 стосовно невикористаних днів основної відпустки за 2014 2017 роки, однак така інформація у Кропивницькому міському військовому комісаріаті відсутня і ця довідка офіційно з військової частини НОМЕР_1 до військового комісаріату не надходила. Натомість, під час переміщення по службі ОСОБА_1 з військової частини НОМЕР_1 до ІНФОРМАЦІЯ_6 видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 №51 від 20.02.2018 р., а тому облік відпусток позивача у Кропивницькому міському військовому комісаріаті здійснювався згідно із затвердженими графіками відпусток та з врахуванням офіційної інформації викладеної у наказі командира військової часини НОМЕР_1 №51 від 20.02.2018 р. Відповідач-1 зауважує, що у зазначеному наказі міститься інформація щодо основних відпусток позивача у 2017 та 2018 роках, інформація стосовно невикористаних днів основної відпустки за 2014 2016 рік відсутня, що дає привід вважати, що позивач основну відпустку за вказані роки використав повністю. Крім того, відповідач-1 акцентує увагу, що у вказаній довідці зазначено, що позивач не використав основну відпустку за 2017 рік у кількості 35 календарних днів, а згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №51 від 20.02.2018 р. позивач за 2017 рік використав 4 доби основної відпустки. На думку відповідача-1, копія довідки від 17.07.2018 р. №1441 з Військової частини НОМЕР_1 є неналежним доказом по справі. Відповідач-1 вказує, що компенсації за всі невикористані дні відпусток (основної та додаткової) передбачених чинним законодавством України необхідно здійснювати за відповідним рапортом військовослужбовця на підставі наказу відповідного командира (начальника), оскільки чинне законодавство надає громадянину при звільненні самому вирішувати: йти у відпустку чи отримати грошову компенсацію.

13.01.2020 р. позивачем подано клопотання про розгляд без його участі клопотання про залучення співвідповідача (а.с.80).

13.01.2020 р. позивачем подано відповідь на відзив у якій відхилено заперечення наведені у відзиві (а.с.81-88). Так, позивач зазначає, що у встановлений судом строк відповідач-1 відзив не подав, у тексті відзиву відповідач не просить поновити йому процесуальний строк для подачі відзиву на позовну заяву. Позивач вказує на те, що твердження відповідача-1 про подання позовної заяви після закінчення законодавчо встановлених строків є надуманим, не ґрунтується на нормах процесуального права, загальновідомих обставинах та не підтверджується матеріалами справи. Позивач заперечує факт ознайомлення його з наказом військового комісара Кропивницького міського військового комісаріату від 08.05.2019 р. №54 та зауважує, що відповідачем таких доказів до відзиву не долучено. Позивач вважає, що перебіг процесуального строку звернення до суду почався з 29.08.2019 р., коли відповідач повністю розрахувався з ним за належним грошовим забезпеченням і він дізнався про порушення свого права на отримання грошового забезпечення в більшому розмірі. Позивач зауважує, що відповідач, як на підставу для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 13 повних років посилається на абз.3 ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р., однак у період з 1991 року по 1998 рік він проходив безперервну службу в органах внутрішніх справ України, а не військову службу. Позивач наголошує на тому, що Міністерство оборони не звільняло його з військової служби як військовослужбовця за службовою невідповідністю. Також позивач зазначає, що на час його звільнення з ОВС у 1998 р. законодавством не було передбачено виплату при звільненні одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Позивач вважає, що на нього після звільнення зі Збройних Сил поширюються вимоги законодавства в частині нарахування та виплати одноразової грошової допомоги. Окрім того, позивач вказує на те, що згідно з п.7 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 р. №260, у разі виникнення спірних питань щодо нарахування грошового забезпечення виплата здійснюється у безспірному розмірі до вирішення питань у встановленому чинним законодавством порядку.

У судовому засіданні 14.01.2020 р. представником відповідача-1 подано заяву про залучення Кіровоградського обласного військового комісаріату в якості відповідача або третьої особи (а.с.95).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.01.2020 р. залучено Кіровоградський обласний військовий комісаріат до участі в справі як співвідповідача (а.с.100-101).

29.01.2020 р. позивачем подано заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з від`їздом на консультацію лікаря до м. Києва (а.с.112).

30.01.2020 р. представником відповідача-2 подано клопотання про залучення військової частини НОМЕР_1 співвідповідачем та про заміну статусу ІНФОРМАЦІЯ_3 з відповідача на третю особу на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог (а.с.114-116).

Відповідачем-1 подано заперечення на відзив на позовну заяву у яких заперечує проти наведених у відповіді посилань і аргументів (а.с.118-122). Відповідач-1 зауважує, що у зв`язку з пропущенням з поважних причин строків на подання відзиву на позовну заяву відповідачем 29.12.2019 р. подано до суду заяву про поновлення строку на подання відзиву. Відповідач-1 наполягає на тому, що саме 08.05.2019 р. настала подія з якою пов`язано обчислення процесуального строку. Відповідач-1 зауважує, що у відзиві позивач зазначає, що на час його звільнення з органів внутрішніх справ у 1998 році він не мав права на отримання такої грошової допомоги, а тому відповідно до абз.6 ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога, передбачена цією статтею, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби. Відповідач-1 вказує, що розрахунки позивача є незрозумілими, адже позивач пред`являє вимогу про компенсацію за 2014 2017 роки, а протягом 2014 2018 років він проходив службу на різних посадах і різним грошовим забезпеченням. На думку відповідача-1, довідка від 17.07.2018 р. №1441 з Військової частини НОМЕР_1 є неналежним доказом, оскільки під час видання наказу №54 про інформацію викладену у довідці командуванню не було відомо, крім того інформація у довідці різниця з інформацією у наказі командира військової частини НОМЕР_1 №51 від 20.02.2018 р. про переміщення по службі ОСОБА_1 з військової частини НОМЕР_1 до Кропивницького військового комісаріату Кіровоградської області. Також відповідач-1 вважає, що оскільки протягом 2014 2017 років позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 і за ці часи вимагає компенсації за невикористані дні відпусток, то військова частина НОМЕР_1 повинна бути залучена як учасник справи в якості на рішення суду.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.01.2020 р. відмовлено у задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи та оголошено перерву в судовому засіданні у зв`язку з необхідністю з`ясування позиції позивача щодо клопотання відповідача-2 (а.с.126-127).

Ухвалою занесеною до протоколу судового засідання від 02.03.2020 р. відмовлено у задоволенні клопотань відповідача-2 про залучення військової частини НОМЕР_1 співвідповідачем та про заміну статусу ІНФОРМАЦІЯ_3 з відповідача на третю особу на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог (а.с.139).

У судовому засіданні 02.03.2020 р. оголошено перерву (а.с.139).

У судовому засіданні 20.03.2020 р. представником відповідача-2 подано відзив відповідно до якого відповідач-2 не погоджується із позовними вимогами (а.с.150-155). Представник відповідача-2 вказує на пропуск позивачем строків звернення до суду встановлених ч.1 ст.122 КАС України, а доводи позивача та його представника про не доведення наказу про звільнення своєчасно є безпідставними та свідомо вводять суд в оману. Представник відповідача-2 зазначає, що розрахунок по грошовому забезпеченню та компенсації за відпустки проведено позивачу у червні 2019 року, а сума компенсації за речове майно виплачена у серпні 2019 року, оскільки такі кошти замовлялися окремо у вищому довольчому органі. Представник відповідача-2 зауважує, що в особовій справі міститься власноручно подана заява ОСОБА_2 від 07.06.2019 р. про направлення вказаної справи до відділу соціального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_7 для обрахунку пенсії. На думку представника відповідача-2, доводи позивача про не доведення наказу про звільнення також спростовуються фактом не прибуття на наступний день на службу та невиконанням функціональних обов`язків за посадою. Представник відповідача-2 наголошує на тому, що наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) №54 від 08.05.2019 р. позивачем не оскаржено, тобто позивач погодився з таким наказом та усіма виплатами. Представник відповідача-2 зауважує на те, що відповідно до наказу про звільнення загальна вислуга років склала 13 років 09 місяців 12 днів, з яких на вислугу до 26.05.1998 р. вихідна допомога не нараховувалася у зв`язку із звільненням по невідповідності, а за період з 23.04.2014 р. по 08.05.2019 р. нараховувалася та була виплачена у повному обсязі. Представник відповідача-2 вказує, що відповідно до наказу Кропивницького військового комісара від 08.05.2019 р. №54 визначено здійснення виплати грошової компенсації за 5 календарних днів невикористаної відпустки за 2018 рік, а довідка від 17.07.2018 р. №1441 з військової частини НОМЕР_1 стосовно невикористаних днів основних відпусток за 2014 2017 роки до Кропивницького МВК не надходила і при виданні вищевказаного наказу не могла бути врахована. Представник відповідача-2 вважає, що позовні вимоги про стягнення компенсації за відпустку є спірними та потребують уточнення. Представник відповідача-2 стверджує, додаткова відпустка надається за бажанням військовослужбовця, однак жодних рапортів про виявлення такого бажання позивачем за період з 2015 2019 роки до матеріалів справи не додано. Представник відповідача-2 наголошує на тому, що в період настання права на додаткові відпустки з 2015 по 2017 роки позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 і отримував грошове забезпечення у меншому розмірі від грошового забезпечення на день звільнення із Кропивницького МВК. Також представник відповідача-2 вважає, що Кіровоградський обласний військовий комісаріат є неналежним відповідачем у справі, оскільки Кропивницький міський військовий комісаріат є відокремленим структурним підрозділом, керівництво яким здійснюється військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_6 , при цьому нарахування та виплата грошового забезпечення здійснюється безпосередньо на підставі наказів районних військових комісарів, які подаються до фінансового відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 , що здійснює загальне фінансове утримання обласних та районних військових комісаріатів Кіровоградської області. Таким чином, у діях ІНФОРМАЦІЯ_7 відсутні будь-які протиправні дії по відношенню до позивача. Окрім того, у відзиві міститься клопотання про поновлення строку на подання відзиву.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 р. витребувано у Військової частини НОМЕР_1 копії наказів про надання відпусток ОСОБА_1 за період проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 з 23 квітня 2014 року по 20 лютого 2018 року та оголошено перерву (а.с.171-172).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.04.2020 р. повторно витребувано докази у Військової частини НОМЕР_1 та зобов`язано Міністерство оборони України посприяти у виконанні вимог ухвали, а також оголошено перерву (а.с.190-191).

Відповідно до ухвали занесеної до протоколу судового засідання від 20.05.2020 р. продовжено розгляд справи у порядку письмового провадження (а.с.211).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.06.2020 р. продовжено ІНФОРМАЦІЯ_8 строк на подання відзиву у справі (а.с.212-213).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.06.2020 р. продовжено ІНФОРМАЦІЯ_9 строк на подання відзиву у справі (а.с.214-215).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.06.2020 р. відмовлено у задоволенні заяви Кропивницького міського військового комісаріату про залишення позовної заяви без розгляду (а.с.216-217).

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, представників позивача і відповідачів, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 23.04.2014 р. призваний на військову службу відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 р. №303/2014 (а.с.96-97).

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 05.11.2015 р. №308 капітана ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_10 » Сухопутних Військ Збройних Сил України від 30.10.2015 р. №65 (по особовому складу) на посаду начальника штабу першого заступника командира батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_2 , з 05 листопада 2015 року вважати таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою (бойових завдань у зоні проведення терористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (а.с.186).

Наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_10 » (по особовому складу) від 07.02.2018 р. №25 майора ОСОБА_1 , начальника штабу першого заступника командира 17 окремого мотопіхотного батальйону 57 окремої мотопіхотної бригади увільнено від займаної посади та призначено заступником військового комісара з територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.185).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.02.2018 р. №51 майора ОСОБА_1 , начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 07 лютого 2018 року №25 на посаду заступника військового комісара з територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_6 , вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.89).

Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 08.05.2019 р. №54 майора ОСОБА_1 , заступника військового комісара з територіальної оборони Кропивницького міського військового комісаріату Кіровоградської області оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_10 », звільненого наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_10 » (по особовому складу) від 08 квітня 2019 року №88 у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час або обмежену придатність у воєнний час, за винятком випадків, визначених положеннями про проходження громадянами України військової служби) частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вважати, що справи та посаду здав і направлений для зарахування на військовий облік до Кропивницького міського військового комісаріату (а.с.18-19, 66-67). Вказаним наказом ОСОБА_1 з 08 травня 2019 року виключено зі списків особового складу Кропивницького міського військового комісаріату Кіровоградської області та всіх видів забезпечення. Встановлено, що безперервна вислуга років станом на 08 травня 2019 року становить: 05 років 00 місяців 15 днів. Вислуга років становить: календарна: 13 років 09 місяців 12 днів; пільгова: 04 роки 02 місяці 16 днів; загальна 17 років 11 місяців 28 днів. Наказом визначено виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 05 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2018 рік відповідно до розділу ХХХІ пункту 3 наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 р. №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам»; одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за п`ять повних календарних років служби відповідно до розділу ХХХІІ пункту 1 наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 р. №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам».

Частиною 5 статті 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до абз.1 п.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. №2011-ХІІ (далі за текстом Закон №2011) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

З огляду на абз.3 п.2 ст.15 Закону №2011 військовослужбовцям при звільненні з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем чи у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, не виплачується.

Згідно з абз.6 п.2 ст.15 Закону №2011 у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Відповідно до п.10 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їх сімей» від 17.07.1992 р. №393 (далі за текстом Постанова №393) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Зазначеним в абзаці першому цього пункту військовослужбовцям, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони і особам рядового і начальницького складу: які звільняються із служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням ними умов контракту, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, одноразова грошова допомога не виплачується; які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги.

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Пунктом 1 розділу ХХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 р. №260 (далі за текстом Порядок №260) визначено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно з п.6 розділу ХХХІІ Порядку №260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України «Про запобігання корупції», а також тим, які станом на 16 березня 2014 року проходили службу на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя і в установленому порядку не продовжили її проходження за межами тимчасово окупованої території України, одноразова грошова допомога не виплачується.

Відповідно до п.7 розділу ХХХІІ Порядку №260 у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання одноразової грошової допомоги, установленої Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Пунктом 8 розділу ХХХІІ Порядку №260 для визначення розміру одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби строк календарної служби осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (зі змінами).

З аналізу зазначених норм судом встановлено, що у разі звільнення зі служби за станом здоров`я військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейських, співробітників Служби судової охорони, осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, їм виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. При цьому законодавчо встановлюються обмеження за яких така допомога не виплачується, зокрема: звільнення із служби за службовою невідповідністю; у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту; у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили; у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією.

Водночас, абз.6 п.2 ст.15 Закону №2011 та абз.5-7 п.10 Постанови №393 визначено, що при повторному звільненні зі служби одноразова грошова допомога виплачується за період календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги.

Отже, для визначення періоду за який виплачується грошова допомога визначальною є обставина набуття чи не набуття особою права на отримання відповідної допомоги під час проходження служби у попередніх періодах.

Суд бере до уваги, що в контексті приписів абз.6 п.2 ст.15 Закону №2011 та абз.5-7 п.10 Постанови №393 під «набуттям права на отримання грошової допомоги» слід розуміти існуюче право на одноразову грошову допомогу, передбачене чинним нормативно-правовим актом, одночасно з умовами отримання (набуття) такого права. Натомість, під «не набуттям права на отримання грошової допомоги» слід розцінювати обставини за яких дія нормативно-правового акту, яким встановлена така грошова допомога, розповсюджує свою дію на особу, однак виплата не здійснюється з огляду на відсутність всіх умов необхідних для одержання такої допомоги, зокрема звільнення зі служби з інших підстав, ніж ті за яких здійснюється виплата тощо.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, у період з 01.09.1991 р. по 26.05.1998 р. ОСОБА_3 проходив службу в органах внутрішніх справ (а.с.146).

Наказом УМВС України в Кіровоградській області від 26.05.1998 р. №173 о/с «По особовому складу» згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України звільнено з органів МВС у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) за п.64 «д» (через службову невідповідність) лейтенанта міліції ОСОБА_1 слідчого слідчого відділу Кіровоградського міського управління УМВС України в області з 26 травня 1998 р. (а.с.145).

Судом встановлено, що законодавством, чинним на час звільнення ОСОБА_1 , для осіб, які проходили службу в органах внутрішніх справ, не передбачалося право на одержання одноразової грошової допомоги у разі звільнення за станом здоров`я у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, тобто були відсутні законодавчі підстави для виплати такої допомоги.

Таке право для осіб, що проходили службу в органах внутрішніх справ було передбачено постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. №393» від 08.01.2000 р. №12. Окрім того, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2005 рік» та деяких інших законодавчих актів України», чинним з 31.03.2005 р., викладено в новій редакції статтю 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. №2262-ХІІ, якою передбачено виплату відповідної допомоги.

Суд наголошує на тому, що відсутність законодавчих підстав для виплати грошової допомоги (відсутність права на допомогу) не може ототожнюватися з не набуттям права на таку допомогу.

Таким чином, період служби ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ з 1992 по 1998 роки не підлягає врахуванню при виплаті одноразової грошової допомоги передбаченої п.2 ст.15 Закону №2011 та п.10 Постанови №393, оскільки під час такої служби чинним законодавством не передбачалася відповідного права та умов його набуття, що виключає застосування відносно позивача винятку передбаченого абз.6 п.2 ст.15 Закону №2011 та абз.5-7 п.10 Постанови №393.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що при визначенні періоду для виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги Кропивницький міський військовий комісаріат діяв з дотриманням критеріїв встановлених ч.2 ст.2 КАС України, а тому позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Кропивницького міського військового комісаріату щодо не нарахування та не виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 13 повних календарних років служби, відповідно до розділу XXXII пункту 1 Наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 р. №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам»; зобов`язання Кропивницького міського військового комісаріату здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату недоплаченої одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 13 повних календарних років служби, відповідно до розділу XXXII пункту 1 Наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 р. №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», виходячи з розміру місячного грошового забезпечення на день звільнення 08.05.2019 року, у розмірі 21 397,39 грн. та зобов`язання Кропивницького обласного військового комісаріату здійснити йому виплату недоплаченої одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 13 повних календарних років служби, відповідно до розділу ХХХІІ пункту 1 наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 р. №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», виходячи з розміру місячного грошового забезпечення на день звільнення 08.05.2019 р., у розмірі 21 397,39 грн., задоволенню не підлягають.

Стосовно позовних вимог щодо виплати компенсації за невикористані дні основних відпусток за 2014 2017 роки суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ст.101 Закону №2011, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років 35 календарних днів; від 15 до 20 років 40 календарних днів; понад 20 календарних років 45 календарних днів. Час для проїзду до місця проведення зазначеної відпустки і назад не надається. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.

Згідно з абз.2, 3 п.14 ст.101 Закону №2011, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті.

У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Пунктом 3 розділу ХХХІ Порядку №260 визначено, що у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

В розумінні пункту 2.1.6. підрозділу 2.1. розділу 2. Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 17.04.2017 р. №124 (далі за текстом Інструкція з діловодства) рапорт (заява) письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Відповідно до пункту 2.3.4. підрозділу 2.3. розділу 2. Інструкції з діловодства, накази по стройовій часині видаються з питань, зокрема щодо вибуття у відрядження, відпустку, на навчання, прибуття з відрядження, відпустки, навчання (крім державних службовців).

Таким чином, військовослужбовцю щорічна основна відпустка надається за його рапортом та оформляється наказом по стройовій частині.

На виконання вимог ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 р. військовою частиною НОМЕР_1 листом від 13.04.2020 р. №986 повідомлено, що за період з 23.04.2014 р. по 20.02.2018 р. військової служби ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_1 (військовій частині польова пошта НОМЕР_2 ) надання йому відпусток у наказах командира військової частини (по стройовій частині), в книгах обліку внутрішніх документів (записів, рапортів щодо надання відпустки), книзі обліку тимчасово відсутнього і тимчасово прибулого до військової частин особового складу не обліковано (а.с.209).

Зміст зазначеного листа узгоджується зі змістом довідки військової частини НОМЕР_1 від 17.07.2018 р. №1441 відповідно до якої майору ОСОБА_1 , начальнику штабу першому заступнику командира військової частини НОМЕР_1 , у тому, що за період з 23 квітня 2014 року по 31 грудня 2017 року не використав основну відпустку: за 2014 рік 20 календарних днів, 2015 рік 30 календарних днів, 2016 рік 35 календарних днів (2017 рік 35 календарних днів (а.с.20). Суд бере до уваги, що позивачем не надано доказів подання відповідачу-1 довідки військової частини НОМЕР_1 від 17.07.2018 р. №1441.

Разом з тим, у наказі командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.02.2018 р. №51 вказано, що щорічну основну відпустку за 2018 рік ОСОБА_1 не використав. Відпустка за 2017 рік використана тривалістю 4 доби з 05.02.2018 р. по 08.02.2018 р. (а.с.89). Посилання на використання чи не використання ОСОБА_1 щорічної основної відпустки за 2014 2016 рік наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.02.2018 р. №51 не містить.

Зважаючи на письмову інформацію повідомлену суду військовою частиною НОМЕР_1 та беручи до уваги факт відсутності наказів по стройовій частині та рапортів щодо перебування ОСОБА_1 у щорічних основних відпустках за період з 2014 по 2017 рік, суд дійшов висновку, що такі відпустки позивачем не відбуті.

У судовому засіданні позивач пояснив суду, що у період з 05.02.2018 р. по 08.02.2018 р. він перебував у відрядженні, а не у відпустці, рапорту про надання йому відпустки не писав.

Водночас, посилання у наказі командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.02.2018 р. №51 на використання ОСОБА_1 щорічної основної відпустки за 2017 рік тривалістю 4 доби з 05.02.2018 р. по 08.02.2018 р. суд вважає необґрунтованим, з огляду на відсутність відповідного рапорту та наказу по стройовій частині про вибуття ОСОБА_1 у щорічну основну відпустку.

З огляду на приписи ст.101 Закону №2011 та п.3 р. ХХХІ Порядку №260 при звільненні військовослужбовець за власним бажанням має право використати щорічну відпустку або одержати грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної основної відпустки.

Оскільки при звільненні позивачем не подавався рапорт щодо надання йому невідбутих щорічних відпусток, то Кропивницький міський військовий комісаріат був зобов`язаний вирішити питання стосовно грошової компенсації усіх невідбутих позивачем відпусток.

Однак, суд враховує, що з огляду на зміст наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.02.2018 р. №51, на час звільнення позивача Кропивницький міський військовий комісаріат не був обізнаний про відсутність наказу по стройовій частині про вибуття ОСОБА_1 у щорічну основну відпустку за 2017 рік тривалістю 4 доби з 05.02.2018 р. по 08.02.2018 р. Також відповідач-1 не був обізнаний і про те, що позивачем не відбуто щорічні основні відпустки за 2014 2016 роки. Таким чином, не включаючи до наказу Кропивницького міського військового комісаріату (по стройовій частині) від 08.05.2019 р. №54 пункт щодо нарахування і виплати грошової компенсації за 2014 2016 роки та за 2017 рік тривалістю 4 доби, ІНФОРМАЦІЯ_4 не допущено протиправної бездіяльності.

Натомість, відповідачем-1 при звільненні позивача безпідставно не включено до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 08.05.2019 р. №54 пункту щодо грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2017 рік тривалістю 31 календарний день, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Факт проходження служби позивачем у період з 2014 по 2017 роки у військовій частині НОМЕР_1 не свідчить, що саме військова частина НОМЕР_1 повинна була виплачувати ОСОБА_1 грошову компенсацію за не відбуті щорічні основні відпустки, оскільки така компенсація виплачується при звільненні з військової служби, однак позивач з військової служби звільнений наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_10 » (по особовому складу) від 08.04.2019 р. №88 та наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 08.05.2019 р. №54 виключений зі списків особового складу.

З огляду на викладене та беручи до уваги, що підчас розгляду справи підтверджено факт не використання ОСОБА_1 щорічної основної відпустки за період з 23 квітня 2017 року по 31 грудня 2017 року, а саме: за 2014 рік тривалістю 20 календарних днів, за 2015 рік 30 календарних днів, за 2016 рік 35 календарних днів, 2017 рік 35 календарних днів, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо зобов`язання Кропивницького міського військового комісаріату внести зміни до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 08.05.2019 р. №54 щодо включення пункту стосовно нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні основних відпусток: за 2014 рік 20 календарних днів, за 2015 рік 30 календарних днів, за 2016 рік 35 календарних днів, за 2017 рік 35 календарних днів, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення на день звільнення 08 травня 2019 року.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до п.7 Положення про військові комісаріати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 р. №389 обласні військові комісаріати є юридичними особами, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства. Інші військові комісаріати є відокремленими підрозділами відповідних обласних військових комісаріатів.

Підставою для проведення Кіровоградським обласним військовим комісаріатом грошових виплат позивачу є відповідні накази Кропивницького міського військового комісаріату.

Оскільки причиною невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані щорічні основні відпустки стало не включення таких виплат до наказу, а не бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд дійшов висновку, що позовна вимога про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні основних відпусток: за 2014 рік 20 календарних днів, за 2015 рік 30 календарних днів, за 2016 рік 35 календарних днів, за 2017 рік 35 календарних днів, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення на день звільнення 08 травня 2019 року є передчасною та задоволенню не підлягає.

Відносно позовних вимог щодо виплати компенсації за невикористані дні додаткових відпусток за 2015 2019 роки суд зазначає наступне.

28.05.2015 р. ОСОБА_1 набув статусу учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 (а.с.14).

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до п.12 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р. №3551-ХІІ учасникам бойових дій надаються такі пільги: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Так, статтею 162 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 р. №504/96-ВР встановлено, що учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

На підставі п.8 ст.101 Закону №2011 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Пунктом 17 статті 101 Закону №2011 визначено, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

Згідно з п.18 ст.101 Закону №2011 в особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

З огляду на п.19 ст.101 Закону №2011 надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.

При цьому визначення поняття особливого періоду наведене у Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 р. №3543-ХІІ та Законі України «Про оборону України» від 06.12.1991 р. №1932-ХІІ.

Таким чином, під час особливого періоду з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію припиняється надання військовослужбовцям додаткової відпустки передбаченої п.12.ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та ст.162 Закону України «Про відпустки».

Разом з тим, з огляду на зміст п.14 ст.101 Закону №2011 за невикористані додаткові відпустки передбачена виплата грошової компенсації.

Із системного аналізу зазначених норм суд дійшов висновку, що припинення надання відпустки під час особливого періоду не свідчить про втрату особою права на таку відпустку, оскільки у разі невикористання додаткової соціальної відпустки протягом календарного року, в якому у особи виникає право на таку відпустку, додаткова соціальна відпустка переноситься на інший період. Тобто право на додаткову відпустку може бути реалізовано особою одним із двох способів: шляхом безпосереднього отримання такої відпустки або ж шляхом виплати грошової компенсації за невикористану відпустку.

Суд враховує, що під час дії особливого періоду лише припиняється фактичне надання військовослужбовцям додаткових відпусток, зокрема передбачених п.12 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та ст.162 Закону України «Про відпустки», що є тимчасовим обмеженням способу реалізації права на безпосереднє використання додаткової відпустки. Однак обмеження щодо одного із двох способів реалізації такого права не впливає на суть цього права, гарантованого п.12.ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та ст.162 Закону України «Про відпустки».

При цьому суд зауважує, що у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні додаткової відпустки.

Викладене узгоджується з висновками Верховного Суду наведеними у рішенні від 16.05.2019 р. за результатами розгляду зразкової справи №620/4218/18 (провадження №Пз/9901/4/19) та висновками Великої Палати Верховного Суду викладеними у постанові від 21.08.2019 р. у зазначеній справі.

Судом встановлено, що позивач як учасник бойових дій не використав додаткову відпустку за період з 2015 року по 2019 рік, а тому набув право на отримання грошової компенсації за таку відпустку при звільненні з військової служби.

Однак, під час винесення наказу Кропивницького міського військового комісаріату (по стройовій частині) від 08.05.2019 р. №54 відповідачем-1 всупереч вимогам Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не включено пункт щодо грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої п.12 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та ст.162 Закону України «Про відпустки» за період з 2015 року по 2019 рік, що призвело до не виплати Кіровоградським військовим комісаріатом ОСОБА_1 відповідної грошової компенсації.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Кропивницького міського військового комісаріату щодо не включення до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 08.05.2019 р. №54 пункту стосовно нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані дні додаткових відпусток 14 днів за кожен рік, за 2015-2019 років, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення на день звільнення 08.05.2019 року та зобов`язання Кропивницького міського військового комісаріату внести зміни до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 08.05.2019 р. №54 щодо включення пункту стосовно нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані дні додаткових відпусток 14 днів за кожен рік, за 2015-2019 років, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення на день звільнення 08.05.2019 року, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Разом з тим, позовна вимога про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткових відпусток 14 днів за кожен рік, за 2015 2019 років, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення на день звільнення 08.05.2019 року, задоволенню не підлягає з огляду на її передчасність.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. №3674-VI позивач звільнений від сплати судового збору (а.с.14). Доказів понесення інших судових витрат позивачем до суду не надано.

Відповідачами також не надано до суду доказів понесення судових витрат, які б підлягали розподілу відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Кропивницького міського військового комісаріату щодо не включення до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 08 травня 2019 року №54 пункту стосовно нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані дні основної відпустки за 2017 рік тривалістю 31 календарний день, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення на день звільнення 08 травня 2019 року.

3. Зобов`язати Кропивницький міський військовий комісаріат ( АДРЕСА_1 , ) внести зміни до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 08 травня 2019 року №54 щодо включення пункту стосовно нарахування та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) грошової компенсації за невикористані дні основних відпусток: за 2014 рік 20 календарних днів, за 2015 рік 30 календарних днів, за 2016 рік 35 календарних днів, за 2017 рік 35 календарних днів, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення на день звільнення 08 травня 2019 року.

4. Визнати протиправною бездіяльність Кропивницького міського військового комісаріату щодо не включення до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 08 травня 2019 року №54 пункту стосовно нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані дні додаткових відпусток як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2019 роки, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення на день звільнення 08.05.2019 року.

5. Зобов`язати Кропивницький міський військовий комісаріат ( АДРЕСА_1 , ) внести зміни до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 08 травня 2019 року №54 щодо включення пункту стосовно нарахування та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) грошової компенсації за всі невикористані дні додаткових відпусток за 2015 -2019 роки по 14 календарних днів за кожен рік, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення на день звільнення 08.05.2019 року.

6. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного рішення суду 09 червня 2020 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.М. Момонт