Справа № 400/3359/19
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

09 червня 2020 р.справа № 400/3359/19

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в загальному позовному провадженні, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "Європейська транспортна стивідорна компанія", вул. Заводська, 23/45, м. Миколаїв, 54002

до відповідачаДержавної екологічної інспекції Кримсько-Чорноморського округу, пр-т Шевченка, 12, м. Одеса, Одеська область, 65058

провизнання протиправними та скасування пунктів 6, 7 припису від 16.04.19 р. № 26

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська транспортна стивідорна компанія» (надалі - позивач або ТОВ «ЄТСК») звернулось з позовом до Державної екологічної інспекції Кримсько-Чорноморського округу (надалі - відповідач або Інспекція), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати пункти 4, 6, 7 припису від 16 квітня 2019 р. № 26 (надалі - Припис № 26).

Під час розгляду справи, позивач подав заяву, якою змінив предмет позову та просив суд визнати протиправним та скасувати пункти 6, 7 Припису № 26 (а. с. 85-90).

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що під час перевірки відповідач зробив помилкові висновки про наявність порушень з боку ТОВ «ЄТСК». Так, вимога п. 6 Припису № 26 щодо отримання позивачем дозволу на користування ділянкою надр, ґрунтується на безпідставному припущенні відповідача про те, що використання підземної ємності, яка є складовою частиною каналізації дощових стоків, фактично є користуванням надрами, що суперечить нормам Кодексу України «Про надра». Щодо неповідомлення про аварію до Управління екології та природних ресурсів Миколаївської облдержадміністрації, позивач зазначив, що факт аварії на ТОВ «ЄТСК» відповідач не довів, так як використав інформацію з мережі Інтернет, а викид забруднюючих речовин, як наслідок аварії, є бездоказовим припущенням Інспекції.

Відповідач позов не визнав, у відзиві просив відмовити в його задоволенні. На думку відповідача, позивач використовує підземну ємність для скидання стічних вод, що охоплюється поняттям "користування надрами" та потребує отримання спеціального дозволу. Стосовно іншого порушення, відповідач зазначив, що з відкритих джерел в мережі Інтернет, він встановив, що 31 січня 2019 р. на території ТОВ «ЄТСК» трапилась пожежа, про яку позивач зобов`язаний був повідомити Управління екології та природних ресурсів Миколаївської облдержадміністрації, але таке повідомлення ним не подавалось, що суперечить умовам Дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (а. с. 97-103).

Позивач подав відповідь на відзив, в якому не погодився з аргументацією відповідача, так як вона, на його думку, ґрунтується на хибному тлумаченні правових норм (а. с. 120-123).

Справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.

У підготовчому провадженні суд прийняв до розгляду заяву про зміну предмету позову (а. с. 147-148).

Під час розгляду справи, суд задовольнив клопотання відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а. с. 154-155, 175-176).

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої доводи, викладені в заявах по суті справи.

На підставі ст. 205 ч. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд розглядає справу в письмовому провадженні.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

В квітні 2019 р. Інспекція провела плановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, результати якого оформлені Актом № 79/04 (надалі - Акт перевірки) (а. с. 12-29).

Відповідач встановив такі обставини:

- позивач користується ділянкою надр без отримання спеціального дозволу, а саме ним експлуатується підземний резервуар зливових стоків, що відповідач розцінив як порушення ст. 14 ч. 3, ст. 19 ч. 1 Кодексу України «Про надра»;

- позивач допустив невиконання пунктів 1, 3 Дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, що виявилось в тому, що 31 січня 2019 р. на території ТОВ «ЄТСК» відбулось займання циклону аспіраційної установки підготувального цеху, але позивач не подав повідомлення про цю подію до Управління екології та природних ресурсів Миколаївської облдержадміністрації та не задокументував її. Інформацію про пожежу, відповідач взяв з Інтернет-джерела. Ці обставини відповідач кваліфікував, як порушення ст. 10 ч. 1 абз. 1, ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

16 квітня 2019 р. позивач подав заперечення на Акт перевірки (а. с. 30-32).

16 квітня 2019 р. Інспекція склала спірний Припис № 26, яким від позивача серед іншого вимагається:

- отримати спеціальний дозвіл на користування ділянкою надр (п. 6);

- забезпечити виконання умов Дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, відповідно до яких, позивач повинен подавати до Управління екології та природних ресурсів Миколаївської облдержадміністрації інформацію про надзвичайні події та аварії (п. 7) (а. с. 33-35).

З приводу вимог п. 6 Припису № 26, суд зазначає наступне.

По суті доводи позивача щодо оспорювання законності цього пункту, зводяться до того, що підземна споруда є складовою частиною дощової каналізації і не використовується ним для скидання стічних вод, що виключає необхідність отримання спеціального дозволу на користування ділянкою надр.

Суд вважає такі доводи помилковими.

Відповідно до ст. 14 ч. 1 абз. 3 Кодексу України «Про надра», надра надаються у користування для будівництва та експлуатації підземних споруд, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин, у тому числі споруд для підземного зберігання нафти, газу та інших речовин і матеріалів, захоронення шкідливих речовин і відходів виробництва, скидання стічних вод.

Таким чином, одним з видів користування надрами, є експлуатація підземних споруд для скидання стічних вод.

Стаття 1 Водного кодексу України надає таке визначення терміну вода стічна - вода, що утворилася в процесі господарсько-побутової і виробничої діяльності (крім шахтної, кар`єрної і дренажної води), а також відведена з забудованої території, на якій вона утворилася внаслідок випадання атмосферних опадів.

Отже, вода, яка утворилась внаслідок випадання опадів і відведена з забудованої території, є стічною водою.

З урахуванням цих приписів, якщо суб`єкт використовує підземну споруду для відведення дощової води з власної території, то за приписами ст. 14 ч. 1 абз. 3 Кодексу України «Про надра», це є користуванням надрами.

Позивач надав технологічну схему, в якій під № 3 позначена акумулююча ємність, яка є складовою частиною очистки дощових стічних вод (а. с. 43).

Стаття 19 ч. 1 Кодексу України «Про надра» передбачає, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Враховуючи викладене, використання позивачем підземної споруди у виді акумулюючої ємності для дощових стічних вод, які в подальшому відводяться з території підприємства, що охоплюється поняттям "скидання стічних вод", потребує отримання спеціального дозволу на користування ділянкою надр.

Посилання позивача на лист науково-дослідного і проектно-вишукувального інституту "Укрндіводоканалпроект" від 10 червня 2019 р. № 362/8-00, в якому йдеться про те, що акумулююча ємність зливних стоків не передбачена для їх зберігання, а тому, на думку інституту, на них не розповсюджуються вимоги ст. 14 Кодексу України «Про надра», суд до уваги не приймає, так як інститут не може надавати правову оцінку правовідносинам, до того ж, відповідач і не вказував в Акті перевірки на зберігання позивачем стічних вод (а. с. 42).

Таким чином, відповідач вірно встановив порушення з боку позивача і обґрунтовано в Приписі № 26 вимагає від нього отримання спеціального дозволу на користування ділянкою надр.

Стосовно вимог п. 7 Припису № 26, суд зазначає наступне.

Відповідно до дозволу № -428 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, виданого ТОВ «ЄТСК» 11 липня 2018 р. строком на 10 років, він виданий під умовою:

позивач повинен направляти повідомлення як по телефону, так і по факсу, до Управління екології та природних ресурсів Миколаївської облдержадміністрації, як можливо скоріше (наскільки це практично можливо) після того, як відбудеться:

- будь-який викид, який не відповідає вимогам дозволу;

- будь-яка аварія, що може створити загрозу забруднення атмосферного повітря, або може потребувати екстрених заходів реагування. Суб`єкт господарювання повинен вказати в повідомленні дату та час такої аварії, привести докладну інформацію про те, що сталось та заходи, прийняті для мінімізації викидів і для попередження подібних аварій в майбутньому (а. с. 51-57).

Позивач не заперечує факту неподання повідомлення, але вважає, що отримання відповідачем інформації про займання 31 січня 2019 р. обладнання ТОВ «ЄТСК» з мережі Інтернет, неправомірне і така інформація не може бути використана ним під час перевірки. Крім того, позивач вважає, що подія, яка відбулась 31 січня 2019 р. на території ТОВ «ЄТСК» не відповідає визначенню аварії, наданому в ст. 2 Кодексу цивільного захисту України (надалі - КЦЗ України).

Наказом Державної екологічної інспекції України від 27 листопада № 256, затверджено нову редакцію Положення про Державну екологічну інспекцію Кримсько-Чорноморського округу (надалі - Положення).

Відповідно до розділу ІІІ п. 2 пп. 13 Положення, Інспекція для виконання покладених на неї завдань має право здійснювати збирання, обробку та проводити аналіз інформації щодо дотримання вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції.

Положення не містить обмежень щодо отримання Інспекцією інформації в залежності від її джерела, а тому використання нею інформації з мережі Інтернет не суперечить вимогам Положення.

Відповідно до ст. 2 КЦЗ України, аварія - небезпечна подія техногенного характеру, що спричинила ураження, травмування населення або створює на окремій території чи території суб`єкта господарювання загрозу життю або здоров`ю населення та призводить до руйнування будівель, споруд, обладнання і транспортних засобів, порушення виробничого або транспортного процесу чи спричиняє наднормативні, аварійні викиди забруднюючих речовин та інший шкідливий вплив на навколишнє природне середовище.

В умовах дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, йдеться про обов`язок позивача повідомити про аварію, навіть у випадку можливої, а не такої що відбулась загрози забруднення атмосферного повітря.

Виникнення пожежі на виробничому підприємстві, є аварією в розумінні КЦЗ України і створює можливість загрози забруднення атмосферного повітря.

Крім того, п. 7 Припису № 26 не покладає на позивача обов`язок повідомити про аварію 2019 р. - така подія вже відбулась, а передбачає необхідність дотримання ним умов дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, на майбутнє, в разі настання умов, передбачених цим дозволом, що не покладає на позивача на теперішній час будь-яких обов`язків, а тому в даному випадку відсутнє порушене право, яке підлягає судовому захисту.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Європейська транспортна стивідорна компанія" (вул. Заводська, 23/45, м. Миколаїв, 54002, ) до Державної екологічної інспекції Кримсько-Чорноморського округу (пр-т Шевченка, 12, м. Одеса, Одеська область, 65058, ) про визнання протиправними та скасування пунктів 6, 7 припису від 16 квітня 2019 р. № 26, відмовити.

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням вимог розділу VI п. 3 "Прикінцеві положення" КАС України.

Суддя А. О. Мороз