Справа № 200/3660/20-а
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2020 р. Справа№200/3660/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кочанова П.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо врахування величини оцінки одного року страхового стажу 0,6550 при перерахунку пенсії з 01.10.2017 ОСОБА_1 ,

- зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.10.2017, обрахувавши її розмір за показниками середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, як середній показник за 2016-2018 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що він є громадянином України, пенсіонером та інвалідом III групи, та перебуває на обліку в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області як внутрішньо переміщена особа. 27 січня 2020 року він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії. 26 лютого 2020 року відповідачем надана відповідь № 731-683/Ш-02/8-0500/20 з якої вбачається, що страховий стаж склав 65 років 6 місяців у тому числі за списком № 1 - 30 років. Коефіцієнт страхового стажу - 065500. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії, врахований за період з 01.07.2000 по 29.02.2012 за даними персоніфікованого обліку складає 13 674,97 грн. (3764,40 грн. - показник середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по України за 2015-2017 роки х 3,63271 індивідуальний Коефіцієнт заробітної плати). Позивач вважає, що при поверненні коефіцієнту страхового стажу 1,35 % коефіцієнт стажу становить 0,75000 та розмір пенсії збільшується. Окрім того, позивач зазначає, що норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», якими внесено зміни в частині перерахування з 01.10.2017 року пенсій із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% не визначено його зворотну дії в часі, у зв`язку з чим відповідачем протиправно зменшено оцінку одного року страхового стажу з 1% на 0,65.

Позивач вважає, що своїми діями, відповідач порушив його Конституційні права на належне пенсійне забезпечення.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 200/3660/20-а в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

У строк, встановлений судом, через відділ документообігу та архівної роботи суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування якого зазначив, що позивач перебуває на обліку з 19.07.2001 року в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, як отримувач пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 обчисленої відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З 01.06.2018 року на підставі особистої заяви позивача від 31.05.2018 року управлінням проведено перерахунок пенсії з додаванням страхового стажу. Після перерахунку страховий стаж склав 65 років 6 місяців, у тому числі за Списком №1 - 30 років, коефіцієнт страхового стажу - 0,65500. З 01.03.2019 р. проведено масовий перерахунок пенсії відповідно до частини другої статті. Також, відповідач зазначає, що з 01.10.2017 року проведено масовий перерахунок пенсії відповідно до Закону України від 03.10.2017 №2148 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» із застосуванням середнього показника заробітної плати за 2014, 2015 та 2016 роки у розмірі 3 764, 40 грн, який був збільшений на коефіцієнт 1,17 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124.

На підставі викладеного, просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є громадянином України (паспорт серії НОМЕР_2 виданий 31 серпня 2005 року Пролетарським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області), отримує пенсію за віком (посвідчення серії НОМЕР_3 ) та є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 19.10.2019 року №.

Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () орган виконавчої влади, який в даних правовідносинах здійснює повноваження, покладені Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року №384/2011 (далі за текстом - Положення №384/2011).

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач отримує пенсію за віком, згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 19.07.2001 року.

31.05.2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії по стажу.

На підставі заяви позивача від 31.05.2018 року, відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача з додаванням страхового стажу, за результатом якого, страховий стаж позивача складає 65 років 6 місяців, у тому числі пільговий стаж за списком №1 складає 30 років, коефіцієнт страхового стажу складає 0,65500.

27 січня 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з запитом щодо перерахунку розміру пенсії та встановлення максимального розміру пенсії.

Листом від 26.02.2020 року № 731-683Ш-02/8-0500/20 ГУ ПФУ в Донецькій області повідомило позивача, що на підставі його заяви від 31.05.2018 року, управлінням проведено з 01.06.2018 року перерахунок пенсії з додаванням страхового стажу. Також, у листі позивача повідомлено, що середньомісячний заробіток для обчислення пенсії, врахований за період з 01.07.2000 по 29.02.2012 за даними персоніфікованого обліку, склав 13 674,97 грн. (3764,40 грн. - показник середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2015-2017 роки x 3,63271 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати). Окрім того, з 01.03.2019 року згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 року №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», управлінням проведено перерахунок пенсії. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії (з урахуванням індексації 17%) складає 15 999,73 грн. (4 404,35 грн. х 3,63271).

Як вбачається з витягу з програмного забезпечення ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та Виплати позивачу пенсії, з 01.10.2017 року розмір призначеної позивачу до виплати пенсії становить 10 740,00 грн., з 01.08.2018 року становить 10 939,98 грн., з 01.03.2019 року становить 12 799,98 грн. Також, з зазначеного витягу вбачається, що розмір призначеної до виплати пенсії станом на 01.09.2017 року становить 5 737,33 грн.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача, звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19, частини 3 статті 22 Конституції України, органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України та при прийнятті нових нормативно-правових актів або внесенні змін у діючі не допускається зменшення змісту й обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний суд України у Рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 визначив, що: «зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку… Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами і свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірювальних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики».

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (ст.27, до п.4 Розділу XV «Прикінцеві положення») та Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», у редакціях чинних на момент виникнення спірних правовідносин.

Частиною 1 статті першої Закону України «Про пенсійне забезпечення» закріплено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 2 цього ж Закону, видами державних пенсій є трудові пенсії:

1) за віком;

2) по інвалідності;

3) в разі втрати годувальника;

4) за вислугу років.

Згідно із статтею 6 Закону України "Про пенсійне забезпечення" особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.

У частині 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.03.2003 року № 1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з ч.1 ст.25 Закону України №1058-ІV коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс = (См*Вс)/100%*12, де Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35 %, а за період участі в солідарній і накопичувальній системах пенсійного страхування - 1,08 %.

Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

11.10.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII від 03.10.2017 року (надалі-Закон України №2148-VIII), яким, зокрема, внесено зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV від 09 березня 2003 року.

Законом України №2148-VIII у ч.1 ст.25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» друге речення абзацу п`ятого викладено в такій редакції: «За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%».

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 01.10.2017 року позивачу проведено перерахунок пенсії за віком, з урахуванням середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки - 3 764,40 грн. та страхового стажу, один рік якого дорівнює 1%.

Однак, згідно із положеннями абз. 2 пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 2148-VIII від 03.10.2017 року в разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Згодом, відповідно ст.42 Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та постанови Кабінету Міністрів України № 124 від 20.02.2019 року «Питання проведення індексації пенсії у 2019 році», позивачу повторно проведено відповідний перерахунок пенсії позивача, шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески в розмірі 1,17.

У свою чергу, п. 4-3 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Пунктом 4-4 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що з 01.10.2017 по 31.12.2017 при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавець установив чітке розмежування щодо застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% та 1,35%: щодо пенсій, призначених за Законом № 1058-ІV, до 01.10.2017 року - 1%, а починаючи з 01.10.2017 року - 1,35%.

Суд звертає увагу на те, що пенсія за віком, на підставі Закону № 1058-ІV, позивачу призначена з 19.07.2001 року, тобто до 01.10.2017 року, а отже при її розрахунку підлягає застосуванню величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, за якої відповідачем здійснюється нарахування пенсії позивачу.

Так, основоположним при вирішенні оцінки одного року страхового стажу, яка має бути застосована до пенсії позивача, є те, що оцінка 1,35 % застосовується виключно для призначення пенсій, які призначаються з 01.10.2017 по 31.12.2017.

Отже, відповідач при перерахунку пенсії позивача не мав законних підстав для застосування оцінки одного року страхового стажу 1,35 %.

При цьому, суд звертає увагу на те, що норми п.п. 4-3 та 4-4 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV, якими передбачено спірне розмежування величини оцінки одного року страхового стажу, неконституційними не визнавалися і у відповідача не було правових підстав їх не застосовувати.

Так, як вбачається з матеріалів справи, розмір пенсії позивача станом на 30.09.2017року становив - 5 737,33 грн., а після здійснених перерахунків, тобто з 01.10.2017 року загальний розмір його пенсії становив 10 740,00 грн., з 01.03.2019 року становив 12 799,98 грн., що в свою чергу, не є звуженням обсягу вже набутих позивачем прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Таким чином, безпідставними є доводи позивача щодо погіршення умов його пенсійного забезпечення, позаяк відповідачем не вчинено дій, спрямованих на зменшення його розміру пенсії у порівнянні з попереднім розміром.

Даний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладена в ухвалах від 12.07.2019р. (справа №120/705/19-а), від 25.04.2019 (справа № 0840/3529/18), від 05.02.2020р. (справа №822/3781/17).

При цьому, також слід зазначити й про те, що позивачем не надано до суду будь-яких доказів того, що внаслідок проведених відповідачем перерахунків пенсії із застосуванням величини оцінки 1-го року страхового стажу у розмірі 1 % відбулось зменшення розміру виплачуваної пенсії.

Окрім того, суд зазначає, що позовні вимоги про застосування з 01.10.2017 показника середньої заробітної плати за 2016, 2017, 2018 роки є необґрунтованими, на підставі того, що перерахунок (призначення) пенсії відбувся у 2017 році і не може застосовуватися показник за 2016, 2017, 2018 роки, тому що діючим законодавством передбачено застосування показника за три попередні роки, а не на майбутній рік.

Отже, проаналізувавши вищезазначені правові положення та обставини справи суд доходить висновку, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Судом також враховується позиція Європейського суду з прав людини, викладена у рішенні "Великода проти України" від 03.06.2014 року. В зазначеному рішенні Судом вказано, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Згідно з статтею 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26.12.2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Таким чином, законодавець має право в залежності від фінансової ситуації в державі зменшувати обсяг встановлених прав, але до тієї межі, за якою ставиться під сумнів сутність права на соціальний захист.

Під час розгляду та вирішення даної справи суд враховує, що з набранням чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" змінено порядок перерахунку пенсії в цілому, а не лише величина оцінки одного року страхового стажу. При вирішенні питання про те, чи призвели відповідні зміни до звуження змісту та обсягу набутих позивачем прав на соціальний захист необхідно враховувати положення вказаного Закону в комплексі, а не лише його окрему норму.

Судом встановлено, що прийняття Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" не мало наслідком звуження змісту та обсягу права позивача на пенсійне забезпечення, оскільки не призвело до зменшення кількісної характеристики пенсії позивача.

Крім того, суд зауважує на тому, що згідно частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював свою позицію щодо обмеження (звуження) соціальних прав та гарантій державами - учасницями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, в Рішенні від 03.06.2014 року (Заява № 43331/12, справа "Валентина Великода проти України") Європейський суд з прав людини зауважив на змінюваності законодавства про соціальне забезпечення, а також наголосив на тому, що положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, запроваджувати чи ні будь-які форми системи соціального забезпечення та не гарантує як таке право на будь-які соціальні виплати у певному розмірі.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" (рішення від 08.11.2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчувати виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство.

Відтак, зменшення величини оцінки одного року страхового стажу, визначене законом, не порушує правових позицій Європейського Суду з прав людини.

Стосовно зворотної дії у часі пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058, суд зазначає, що Конституційним Судом України в Рішенні від 09.02.1999 року №1-рп/99 у справі №1-7/99 вказано, що дію в часі законів та інших нормативно-правових актів треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, а тому вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено повністю, суд не вирішував питання про розподіл судових витрат.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-262, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, адреса: 87548, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Зелінського, 27а) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 09 червня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя П.В. Кочанова