Справа № 620/1978/20
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
09 червня 2020 року м. Чернігів Справа № 620/1978/20
Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Скалозуб Ю.О. перевіривши матеріали адміністративної справи
доУправління Служби безпеки України в Чернігівській області
пропро визнання протиправною бездіяльності та стягнення середнього заробітку,
Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч. 3 ст. 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України всановлено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Отже, суд зазначає, що в справах щодо, зокрема, захисту трудових прав, хоча і пов`язаних з проходженням військової служби, встановлюється тримісячний строк звернення до суду.
При цьому, слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, це встановлений доказами день, коли особа дізналась про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.
Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.
Також, суд вважає за необхідне звернути увагу на висновки, які викладені у рішенні Конституційного Суду України від 22.02.2012 у справі № 4-рп/2012.
В даному рішенні Конституційний Суд України роз`яснив, що в аспекті конституційного звернення положення ч. 1 ст. 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього Кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. З аналізу наведених положень, Конституційний суд прйшов до висновку, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Таким чином, для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, зокрема, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.
З огляду на матеріали справи предметом оскарження у даній справі є правомірність дій/бездіяльності управління Служби безпеки України в Чернігівській області щодо непроведення своєчасного повного розрахунку та зобов`язання відповідача сплатити середній заробіток за час затримки при звільненні позивача за період з 13.10.2018 по 29.11.2018.
Враховуючи вищевикладене, суд звертає увагу, що датою остаточного розрахунку при звільненні є 29.11.2018, а тому, саме з цієї дати позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх трудових прав.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 805/1917/17-а, від 03.09.2019 у справі № 320/5789/18, від 09.08.2019 у справі № 420/5793/18.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, суд зазначає, що оскільки позивач звернувся до суду лише 05.06.2020 з позовними вимогами за період з 13.10.2018 по 29.11.2018, то він пропустив тримісячний строк звернення до суду, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.
Більше того, враховуючи вказану вище дату звернення позивача з даним позовом, суд вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_1 пропустив навіть і шестимісячний строк звернення до суду, визначений ч. 2 ст. 122 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Згідно із ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Такі обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального законодавства, а тому, згідно з ст. 169 КАС України вона підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та вказати підстави для поновлення строку, протягом 10 днів з моменту отримання ухвали.
На підставі наведеного та керуючись ст.160, 161, ч. 1, 2 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя
Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення середнього заробітку - залишити без руху.
Позивачу надати строк для усунення недоліку протягом 10 днів з моменту отримання копії ухвали суду, враховуючи при цьому положення пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.
Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення вказаних недоліків у встановлений судом строк позовна заява буде йому повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя Ю. О. Скалозуб