Справа № 766/4566/19
Суддя: Булах Є. М.
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 766/4566/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Булах Є.М.,

секретар судового засідання Яковлєва О.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

представник позивача - Панчук Н.В.

представник відповідача - Ратушко В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (РНОКПП невідомий, місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції України (місце знаходження: 03048, м. Київ, вул.. Федора Ернста, 3,), Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Херсоні Департаменту патрульної поліції, лейтенанта поліції Кленіна Андрія Олександровича (ЄДРПОУ невідомий, місцезнаходження: 73003, м. Херсон, вул.. Адмірала Сенявіна, 128) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Вимоги позивача.

06 березня 2019 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Херсоні Департаменту патрульної поліції, лейтенанта поліції Кленіна Андрія Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому позивач просить оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення від 06 лютого 2019 року, винесену інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Херсоні Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Кленіним А.О. серія НК №336979 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, скасувати як незаконну і необґрунтовану; закрити провадження у справі відповідно до п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Позиція позивача.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 06 лютого 2019 року інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Херсоні Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Кленіним А.О. винесено постанову серія НК №336919 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та прийнято рішення у справі застосувати до позивача штраф у розмірі 425 гривень.

Оскаржувану постанову ОСОБА_1 надіслано поштою, яку він отримав 26 лютого 2019 року.

Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною і необґрунтованою і підлягає скасуванню з наступних підстав.

Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності без вчинення адміністративного проступку. Як вбачається із оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення «06 лютого 2019 року, о 16 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем ВАЗ 21111, номерний знак НОМЕР_1 , наближаючись до пішохідного переходу не пропустив пішохода, що знаходився на проїзній частині, а також під час зупинки поліції не увімкнув аварійну сигналізацію та не пред`явив посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію та поліс страхування, чим порушив пункти 2.1 а. б, г, пункт 9.9 б і пункт 18.1 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 статті 126 КУпАП».

Доводи позивача про те, що він не заважав жодному пішоходу відповідачем до уваги не було взято. На прохання надати докази у вигляді пояснення пішохода, якого позивач, нібито, не пропустив, або свідків чи інші докази, які підтверджували б порушення ПДР, однак відповідач таких доказів не надав, а заявив, що «в якості свідка є його колега поліцейський». Зауваження, що поліцейські не можуть бути свідками, оскільки це суперечить вимогам статті 272 КУпАП, відповідач проігнорував.

Відповідач також не роз`яснив позивачу прав, передбачених статтею 268 КУпАП, право та порядок оскарження постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 287,288 КУпАП, положень статті Конституції України, про що свідчить відсутність такого роз`яснення в оскаржуваній постанові.

Також позивач заявив клопотання забезпечити його адвокатом для розгляду справи, однак відповідач відмовив в задоволенні клопотання забезпеченні захисту.

У зв`язку з цим позивач заявив клопотання про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення для запрошення адвоката, оскільки таке право гарантоване статтею 59 Конституції України та статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, однак і ці клопотання відповідачем були проігноровані.

Також було відмовлено в клопотанні про перенесення розгляду справи з «місця вчинення правопорушення», на «за місцем його вчинення», тобто, в Управлінні патрульної поліції у місті Херсоні, як цього вимагає Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2005 року у справі №5-рп/2015.

Позивач вважає, що розгляд справи відповідачем інспектором поліції Кленіним А.О. не відповідав вимогам закону, носив суто формальний характер, а висновок про його винність у скоєнні даного правопорушення була висловлена ним наперед, до винесення постанови.

Вказує, що дії відповідача - інспектора поліції Кленіна А.О. по винесенні постанови про адміністративне правопорушення є протиправними, не відповідають вимогам закону, грубо порушують права, передбачені КУпАП, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

За таких обставин, для того щоб поліцейський мав законне право здійснити перевірку документів, спочатку він повинен мати законне право зупинки транспортного засобу у чітко регламентованих випадках, передбачених статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію».

В даному випадку, зупинивши автомобіль ОСОБА_1 без будь-якої правової підстави, передбаченої статтею 35 Закону України «Про Національну полицю», відповідач порушив Закон і права позивача як громадянина.

З підстав зазначеного та посилаючись на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2005 року у справі №5-рп/2015, ЗУ «Про національну поліцію», ст. ст. 247, 251, ч. 2 ст. 286, 288 КУпАП, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник позивача за довіреністю Панчук Н.В. та позивач у судовому засіданні заяву щодо закриття провадження у справі не підтримала, просила задовольнити первісні позовні вимоги.

Позиція відповідача.

05.04.2019 року через канцелярію суду представник відповідача на підставі довіреності Замостний О.І. надав відеозаписи з нагрудної відеокамери поліцейського, на якому зафіксовано неодноразову відмову позивача пред`являти поліцейським відповідні документи передбачені п. 2.4. «а» ПДР, а саме - посвідчення водія на право керування т/з, реєстраційний документ на т/з та поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних т/з. від 06.02.2019 року, внаслідок чого було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК №336979 від 06.02.2019 року та відповідно накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП (відео файл №20190208_044137А, , , ). Проти адміністративного позову заперечив у повному обсязі та просив відмовити у його задоволенні.

25.05.2020 року представник відповідача за довіреністю Ратушко В.А. через канцелярію суду надала відзив на адміністративний позов про скасування постанови НК №336979 від 06.02.2019 у справі про адміністративне правопорушення, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі виходячи з наступного.

08.02.2019 року приблизно о 16 год. 20 хв. під час патрулювання у місті Херсоні по вулиці Ілюши Кулика відповідачем було виявлено автомобіль під керуванням позивача, який наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не пропустив пішохода, що знаходився на проїзній частині, порушивши п. 18.1. ПДР.

Зупинивши правопорушника, інспектори поліції підійшли до водія даного т/з, належним чином представились та попросили водія пред`явити відповідні документи на т/з як того вимагає ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух», а саме - посвідчення водія, реєстраційний документ на т/з, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних т/з (далі - ОСЦП власників НТЗ), але водій вищезазначеного т/з не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс ОСЦП власників НТЗ, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП, а також не увімкнув аварійну світлову, сигналізацію (порушення П.9.9.ПДР, ст.122ч.2 КупАП), Водієм даного автомобіля виявився позивач.

Інспектором патрульної поліції за скоєні правопорушення було складено тільки одну постанову, як того вимагає ст. 36 КУпАП - якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим самим органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Тому винесено штраф 425, 00 грн.

Інспекторами патрульної поліції було роз`яснено та надано можливість скористатися позивачу правовою допомогою, однак жодних подібних дій, щоб реалізувати право на отримання правової допомоги позивач не вчиняв. Крім того, від надання письмових пояснень на окремому аркуші щодо вчиненого ним правопорушення позивач відмовився.

Представник відповідача зазначає, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, уповноваженою на те особою, тому підстави для задоволення адміністративного позову та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії НК №336979 від 06.02.2019 року відсутні.

До відзиву долучено диск з відео файлами №20190208_044137А, , НОМЕР_2 , від 06.02.2019 року та розписка позивача про отримання відзиву та диску з відеозаписом.

У судовому засідання представник відповідач проти задоволення позовних вимог заперечила з підстав, зазначених у відзиві. Просила відмовити у задоволенні позову.

Процесуальні дії у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 06.03.2019 року вказана позовна заява передана в провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Дорошинській В.Е .

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.03.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

На підставі розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 14.05.2020 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2020, адміністративної справа передана 14.05.2020 на розгляд судді Булах Є.М.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.05.2020 року адміністративну справу прийнято до провадження. Залучити в якості другого відповідача по справі Департамент патрульної поліції. Розгляд адміністративної справи продовжено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання на 25 травня 2020 року.

Позивач у судову засідання, що призначалось на 25.05.2020р. не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 25.05.2020 року представник позивача за довіреністю Панчук Н.В. через канцелярію суду подала заяву про проведення судового засідання без її участі та участі позивача.

Відповідач та представник відповідача Департаменту патрульної поліції у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

25.05.2020 року представник Департаменту патрульної поліції Ратушко В.А. через канцелярію суду подала відзив на адміністративний позов про скасування постанови НК №336979 від 06.02.2019 у справі про адміністративне правопорушення, диск з відео файлами №20190208_044137А, , , від 06.02.2019 року та розписку позивача про отримання відзиву та диску з відеозаписом.

Розгляд справи відкладена на 02.06.2020 року для повторного виклику осіб, які не з`явилися у судове засідання.

28.05.2020 року представник позивача за довіреністю Панчук Н.В. через канцелярію суду подала заперечення на відзив відповідача у якому просила провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи по суті строку накладення адміністративного стягнення

02.06.2020 року розгляд справи відбувся за участю сторін та їх представників, сторони надали пояснення. У судовому засіданні оголошено перерву через технічну неможливість здійснити відтворення відеозаписів наданих для огляду представником відповідача.

Ухвалою від 02.06.2020 року із занесенням до протоколу судового засідання суд постановив залишити без розгляду клопотання про закриття провадження у справі та постановив оголосити у судовому засіданні перерву до 09.06.2020 року для огляду відео фіксації, наданої представником відповідача разом з відзивом.

Обставини встановлені судом.

06 лютого 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП

У постанові серії НК №336979 від 06.02.2019 року, що винесена відносно позивача, зазначено, що 06.02.2019 року близько 16 год. 20 хв. в м. Херсон по вул.. І. Кулика, керуючи автомобілем ВАЗ 21111, номерний знак НОМЕР_1 , позивач наближаючись до пішохідного переходу не пропустив пішохода, що знаходився на проїзній частині, а також під час зупинки поліції не увімкнув аварійну сигналізацію та не пред`явив посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію та поліс страхування, чим порушив пункти 2.1 а. б, г, пункт 9.9 б і пункт 18.1 ПДР України чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 статті 126 КУпАП та ч.2 ст. 122 КУпАП.

У зв`язку з тим, що від отримання постанови ОСОБА_1 відмовився, супровідним листом вих.. №2151/41/23/19 від 08.02.2019 року постанову серії НК №336079 від 06.02.2019 року рекомендованим листом направлено на адресу позивача.

Відміткою на поштовому повідомленні №705 підтверджено, що ОСОБА_1 постанову серії НК №336079 від 06.02.2019 року отримав 26.02.2019 року.

З позовної заяви та пояснень позивача і його представника вбачається, що позивач, не згоден з вказаною постановою, оскільки він не перешкоджав жодному пішоходу. На прохання надати докази у вигляді пояснення пішохода, якого позивач, нібито, не пропустив, або свідків чи інші докази, які підтверджували б порушення ПДР, відповідач таких доказів не надав, а заявив, що «в якості свідка є його колега поліцейський». Відповідач також не роз`яснив позивачу прав, передбачених статтею 268 КУпАП, право та порядок оскарження постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 287,288 КУпАП, положень статті Конституції України, про що свідчить відсутність такого роз`яснення в оскаржуваній постанові.

Позивач вважає, що розгляд справи відповідачем інспектором поліції Кленіним А.О. не відповідав вимогам закону, носив суто формальний характер, а висновок про його винність у скоєнні даного правопорушення була висловлена ним наперед, до винесення постанови.

За таких обставин, для того щоб поліцейський мав законне право здійснити перевірку документів, спочатку він повинен мати законне право зупинки транспортного засобу у чітко регламентованих випадках, передбачених статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію».

В даному випадку, зупинивши автомобіль ОСОБА_1 без будь-якої правової підстави, передбаченої статтею 35 Закону України «Про Національну полицю», відповідач порушив Закон і права позивача як громадянина.

З поданого представником Департаменту патрульної поліції відзиву встановлюється, що 08.02.2019 року приблизно о 16 год. 20 хв. під час патрулювання у місті Херсоні по вулиці Ілюши Кулика відповідачем було виявлено автомобіль під керуванням позивача, який наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не пропустив пішохода, що знаходився на проїзній частині, порушивши п. 18.1. ПДР.

Зупинивши правопорушника, інспектори поліції підійшли до водія даного т/з, належним чином представились та попросили водія пред`явити відповідні документи на т/з як того вимагає ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух», а саме - посвідчення водія, реєстраційний документ на т/з, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних т/з (далі - ОСЦП власників НТЗ), але водій вищезазначеного т/з не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс ОСЦП власників НТЗ, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП, а також не увімкнув аварійну світлову, сигналізацію (порушення П.9.9.ПДР, ст.122ч.2 КупАП), Водієм даного автомобіля виявився позивач.

Інспектором патрульної поліції за скоєні правопорушення було складено тільки одну постанову, як того вимагає ст. 36 КУпАП - якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим самим органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Тому винесено штраф 425, 00 грн.

Інспекторами патрульної поліції було роз`яснено та надано можливість скористатися позивачу правовою допомогою, однак жодних подібних дій, щоб реалізувати право на отримання правової допомоги позивач не вчиняв. Крім того, від надання письмових пояснень на окремому аркуші щодо вчиненого ним правопорушення позивач відмовився.

Представник відповідача зазначає, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена з дотриманням вимог чинного законодавства та уповноваженою на те особою.

З дослідженого у судовому засіданні відео файлу №20190208_044137А вбачається, що 08.02.2019 року близько 04 год. 20 хв. автомобіль темного кольору, д.н.з. невідомий на нерегульованому пішохідному переході не пропустив пішохода, внаслідок чого працівниками патрульної поліції було зупинено автомобіль ВАЗ 21111, д.н.з. НОМЕР_1 .

З дослідженого у судовому засіданні відео файлу № від 06.02.2019 року, вбачається, що ОСОБА_1 на вимогу поліцейського відмовився надати посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію та поліс страхування, оскільки позивачу були незрозумілими підстави такої вимоги. Фіксація того, що під час зупинки працівником патрульної поліції автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , останній не ввімкнув аварійну сигналізацію, на відео файлі відсутня.

На відео файлах № від 06.02.2019 зафіксовано процедуру притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП України.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Статтями 72-79 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази - не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статтею 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» - орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та її поважність згідно з вимогами пункту 3 частини 1 статті 293 КУпАП.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за частиною 2 статті 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, в тому числі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пунктом 1.1 ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

У відповідності до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 9.1. ПДР України попереджувальними сигналами є: a) сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою; б) звукові сигнали; в) перемикання світла фар; г) увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби; ґ) увімкнення аварійної сигналізації, сигналів гальмування, ліхтаря заднього ходу, розпізнавального знака автопоїзда Розпізнавальний знак автопоїзда; д) увімкнення проблискового маячка оранжевого кольору.

За п. 9.9. «б» ПДР України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Відповідно до п. 18.1 ПДР України водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із ст.53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

За вимогами п. 2.1. ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції; г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил; ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення); д) у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю» - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності) (у редакції чинній на час складання постанови серії НК №336979 від 06.02.2019 року).

Відповідно до п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: a) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю (у редакції чинній на час складання постанови серії НК №336979 від 06.02.2019 року).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 зазначеного Закону поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

З наведених норм законодавства вбачається, що за наявності факту порушення водієм ПДР зупинка транспортного засобу є законною, і лише з дотриманням таких умов у інспектора поліції виникає право на реалізацію повноважень вимагати у особи пред`явлення нею документів, зокрема посвідчення водія.

Відповідно до положень статті 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Приписами статті 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

Відповідно до вимог статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Згідно зі статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Пунктом 11 ч. 1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Досліджений у судовому засіданні диск із відеозаписом правопорушення, не може бути прийнятий судом в якості доказу, оскільки у відеозаписі відсутній факт зафіксованого порушення позивачем Правил дорожнього руху, адже на відео файлі №20190208_044137А зафіксовано правопорушення, скоєне водієм автомобіля темного кольору, яке мало місце 08.02.2019 року близько 04 год. 20 хв., тобто через два дні після складання відповідачем постанови серії НК №336979 від 06.02.2019 року. Також, відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив інші інкриміновані йому порушення ПДР, оскільки беззаперечних доказів на підтвердження зазначеного суду не надано.

Стосовно притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст.126 КУпАП, суд зазначає, що поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав); у разі, якщо поліцейським належним чином не задокументовано факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів в тому числі посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію та полісу страхування є неправомірними, зазначене свідчить про відсутність належних та допустимих доказів вчинення водієм адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15 березня 2019 року по справі № 686/11314/17.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В матеріалах справи відсутні беззаперечні докази, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, з урахуванням ПДР, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Суд зазначає, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку. За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Таким чином, досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про відсутність беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення, і відповідно доказів того, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята з урахуванням усіх істотних обставин, що мають значення для прийняття рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Будь-яких інших доказів, як-то показання свідків правопорушення (у разі його вчинення) відповідачем не відбиралися, оскільки до матеріалів справи копії таких показань не додано, посилання на показання свідків в оскаржуваній постанові відсутні.

На підставі викладеного, судом встановлено, що вина позивача у порушенні правил дорожнього руху України не доведена належними та допустимими доказами, що є підставою для її скасування та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, з огляду на що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 6, 9, 14, 72, 74, 76, 90, 139, 241-246, 255, 268, 271, 286, 295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП невідомий, місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції України (місце знаходження: 03048, м. Київ, вул.. Федора Ернста, 3,), Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Херсоні Департаменту патрульної поліції, лейтенанта поліції Кленіна Андрія Олександровича (ЄДРПОУ невідомий, місцезнаходження: 73003, м. Херсон, вул.. Адмірала Сенявіна, 128) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серії НК №336979 від 06.02.2019 року про притягнення ОСОБА_1 (РНОКПП невідомий, місце проживання: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн..

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 (РНОКПП невідомий, місце проживання: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України.

Відповідно до п.3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Відповідно до Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Дата складання повного тексту рішення 09.06.2020 року.

Суддя: Є.М. Булах