Справа № 500/596/20
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/596/20

03 червня 2020 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чепенюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кухар О.Л.,

представника позивача Костишина В.М.,

представника відповідача Бачинського І.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засідання за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461, з 16.06.2018 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461, з 16.06.2018 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 21.06.2018 звернувся до Козівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Однак Козівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області листом від 02.11.2018 №3626-04 відмовило позивачу у призначенні пенсії у зв`язку із не поданням додаткових документів, які підтверджують право призначення пенсії на пільгових умовах.

19.06.2019 ОСОБА_1 повторно звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом від 20.09.2019 №280/03-09 повторно відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із не поданням додаткових документів, які підтверджують право призначення пенсії на пільгових умовах.

Позивач вважає, що має достатній стаж роботи із шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дає право на призначення пенсії, згідно зі статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на підтвердження чого ним було подано до органів Пенсійного фонду України достовірні та належні підтверджуючі документи, зокрема трудову книжку, а тому просить зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах, починаючи з 16.06.2018.

Ухвалою суду від 06.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено у справі судове засідання на 02.04.2020 о 09.30 год.

31.03.2020 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач позовні вимоги не визнає, просить відмовити у їх задоволенні (а.с.55-56). Зазначає, що оскільки в трудовій книжці позивача відсутні відповідні записи та відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, та не надані інші документи про виконання роботи, яка дає право на певний вид пенсій: пільгові довідки, накази та висновки про проведення атестації робочого місця з організацій Філія «Козова», ТОВ «Козівський цукровий район», ТОВ «Цукровий завод Козова», ТОВ «Компанія Галичина цукор», то Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області 20.09.2019 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

07.05.2020 до суду від відповідача надійшли доповнення до відзиву (а.с. 131-139), у яких вказано, що існують розбіжності та неточності щодо періодів роботи позивача та найменування страхувальників, які зазначені у трудовій книжці ОСОБА_1 та індивідуальних відомостях про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема, у трудовій книжці відсутні відомості про роботу позивача у ряді підприємств. Відомості про особливі умови праці, які дають право на пільги в пенсійному забезпеченні, відображені лише за вересень 2013 року та травень-грудень 2014 року під час перебування у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Лакопром», відомості про роботу у якому відсутні у записах трудової книжки позивача. Враховуючи наявність розбіжностей у відомостях про роботу позивача, а також не підтвердження наявності достатньої кількості пільгового стажу, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалами суду від 02.04.2020, 29.04.2020 розгляд справи відкладався за клопотаннями учасників справи, які не прибували у судові засідання, та для забезпечення дотримання запроваджених Урядом карантинних заходів та убезпечення від ризиків життя і здоров`я учасників справи.

У судовому засіданні 21.05.2020 оголошено перерву до 03.06.2020 у зв`язку з необхідністю витребування додаткових доказів.

У судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судових засіданнях проти позову заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, його доповненні, просив відмовити в позові.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), після досягнення віку 55 років (15.06.2018), 21.06.2018 звернувся до Козівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (правонаступником якого є Управління Пенсійного фонду в Тернопільській області) із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (а.с.72). Як вбачається із розписки-повідомлення (а.с. 73-74) позивач до заяви додав: трудову книжку НОМЕР_1 (а.с.6-38), військовий квиток НОМЕР_2 (а.с.39-40), диплом про навчання НОМЕР_3 (а.с.41).

У розписці-повідомленні зазначено про недостатність документів для призначення пенсії і встановлено заявнику строк до 20.09.2018 для подання додаткових документів: довідки про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000, документів про виконання роботи, яка дає право на певний вид пенсії (пільгові довідки, накази та висновки про проведеної атестації робочих місць) з Філії «Козова», Товариства з обмеженою відповідальністю «Козівський цукровий завод», Товариства з обмеженою відповідальністю «Цукровий завод Козова», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Галичина цукор», інших документів документів на комісію з питань підтвердження пільгового стажу з Козівський цукровий завод, Козова-цукор (а.с. 74).

Розглянувши заяву позивача, Козівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області листом від 02.11.2018 № 3626-04 повідомило йому про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах (а.с.46). Таку відмову обґрунтовано тим, що при поданні заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 надано перелік документів, яких недостатньо для призначення пенсії, направлення на розгляд комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або вислугу років та визначено строк подання до 20.09.2018. Станом на 20.09.2018 додаткові документи, які підтверджують право призначення пенсії за Списком №2 позивачем не подано.

19.06.2019 ОСОБА_1 повторно звернувся до Козівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (а.с. 79). Як вбачається із розписки-повідомлення (а.с. 80-81) позивач до заяви додав такий же пакет документів, як і при первинному поданні заяви про призначення йому пенсії 21.06.2018.

У розписці-повідомленні зазначено, про недостатність документів для призначення пенсії і встановлено заявнику строк до 18.09.2019 для подання додаткових документів: документів про виконання роботи, яка дає право на певний вид пенсії (пільгові довідки, накази та висновки про проведеної атестації робочих місць) з Філії «Козова», Товариства з обмеженою відповідальністю «Козівський цукровий завод», Товариства з обмеженою відповідальністю «Цукровий завод Козова», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Галичина цукор», інших документів документів на комісію з питань підтвердження пільгового стажу за Козівський цукровий завод, Козова-цукор (а.с. 80-81).

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом від 20.09.2019 №280/03-09 повторно відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із не поданням додаткових документів, які підтверджують право призначення пенсії на пільгових умовах (а.с. 47, 82).

За таких умов позивач вважає порушеним своє право на соціальний захист, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Дії (рішення) відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII) «Про пенсійне забезпечення» та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV).

У даному випадку згідно наявного у матеріалах справи розрахунку стажу роботи ОСОБА_1 від 20.09.2019 відповідачем зараховано до загального страхового стажу 37 років 21 день (а.с. 154-155). Разом з тим, відсутні відомості про зарахування відповідачем періодів роботи позивача до пільгового стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Cписком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників. З пояснень представника відповідача слідує, що такого стажу у ОСОБА_1 немає через відсутність додаткових документів, що дають підстави для зарахування роботи позивача до пільгового стажу.

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків (за відсутності вказаного стажу роботи у період до 01.04.2024 пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи з 01.04.2018 по 30.03.2019 не менше 27 років у чоловіків), з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Аналогічні приписи містяться у пункті 2 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV.

Таким чином, головними умовами для призначення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсії за віком на пільгових умовах за заявою від 21.06.2018 є досягнення віку 55 років, наявність стажу роботи 27 років, з них не менше 12 років 6 місяців на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.

Як передбачено статтею 10 Закону №1788-ХІІ, пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України.

За приписами частин першої, другої статті 7 Закону №1788-ХІІ звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується.

Відповідно до пунктів 1.6, 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1), звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Згідно із підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

За приписами статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Досліджуючи копію трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 (а.с. 6-38), судом встановлено, що щодо трудової діяльності позивача містяться такі записи:

Львівський завод імені В.І.Леніна:

№1 25.09.1985 прийнятий на роботу інженером-технологом у цех 032 за направленням Міністерства;

№2 31.10.1985 звільнений у зв`язку з призовом на військову службу пункт 3 статті 36 Кодексу законів про працю УССР; Запис про звільнення засвідчений підписом начальника відділу кадрів та скріплений печаткою (а.с. 7);

з 13.11.1985 по 07.07.1987 служба в Радянській армії;

Львівський завод імені В.І.Леніна:

№3 14.09.1987 прийнятий на посаду інженера-технолога без категорії цеху 032;

№4 12.02.1990 переведений інженером-технологом 3 категорії (відділу) цеху 032;

№5 16.07.1990 переведений майстром дільниці І групи цеху 032;

№6 05.02.1992 переведений старшим майстром дільниці І групи цеху 032

На підставі наказу від 14.10.1991 №896 Львівський завод імені Леніна з 14.10.1991 перейменовано в Головний завод ЛОРТА;

№7 24.06.1992 переведений майстром дільниці І групи цеху 032;

№8 01.03.1993 звільнений за власним бажанням, на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України; запис про звільнення засвідчений підписом начальника відділу кадрів та скріплений печаткою (а.с. 9);

Козівський цукровий завод:

№9 09.03.1993 зарахований слюсарем механоскладальних робіт;

№10 29.11.1994 переведений газорізальником по 3 розряду;

№11 10.04.1997 переведений майстром в В.Г.М.;

№12 01.06.1997 Державне підприємство «Козівський цукровий завод» перетворене в ВАТ «Козівський цукровий завод»;

№13 20.08.1997 переведений газорізальником по 3 розряду;

№14 03.09.1997 рішенням кваліфікаційної комісії присвоєно 4 розряд газорізальником;

№15 01.06.1999 звільнений з роботи в зв`язку з переведенням в ДП «Козова» ЗАТ «Тернопільський агропромисловий комплекс» на підставі пункту 5 статті 36 Кодексу законів про працю України; запис про звільнення засвідчений підписом інспектора відділу кадрів та скріплений печаткою ВАТ «Козівський цукровий завод» (а.с. 10);

№16 01.06.1999 прийнятий на роботу в ДП «Козова» ЗАТ «Тернопільський ППК» по переводу з ВАТ «Козівський цукровий завод» газорізальником по 5 розряду;

№17 08.08.1999 створена філія «Козова» ЗАТ «Тернопільський агропромисловий комплекс»;

№18 24.11.2000 рішенням кваліфікаційної комісії присвоєно 5 розряд газорізальника (а.с.11);

№19 21.03.2001 переведений майстром В.Г.М. у філії «Козова» ЗАТ «Тернопільський агропромисловий комплекс»,;

№20 10.09.2001 звільнений з роботи за власним бажанням на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України; запис про звільнення засвідчений підписом інспектора відділу кадрів та скріплений печаткою філії «Козова» Закритого акціонерного товариства «Тернопільський агропромисловий комплекс» (а.с. 12);

Філія «Козова» Закритого акціонерного товариства «Тернопільський агропромисловий комплекс»:

№21 16.05.2002 зарахований газорізальником по 5 розряду в В.Г.М.;

№22 02.07.2002 звільнений з роботи в зв`язку з переводом на ТОВ «Козова-цукор» згідно пункту 5 статті 36 Кодексу законів про працю України; Запис про звільнення засвідчений підписом інспектора відділу кадрів та скріплений печаткою філії «Козова» Закритого акціонерного товариства «Тернопільський агропромисловий комплекс» (а.с. 12);

Товариство з обмеженою відповідальністю «Козова-цукор»:

№23 02.07.2002 прийнятий на роботу в зв`язку з переведенням з філії «Козова» ЗАТ «Тернопільський агропромисловий комплекс» газорізальником 5 розряду;

№24 06.12.2002 переведений на посаду виконуючим обов`язки завідуючого механічною майстернею;

№25 19.12.2002 звільнений з роботи за угодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України; запис про звільнення засвідчений підписом начальника відділу кадрів та скріплений печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю «Козова цукор» (а.с. 14);

30.12.2002-06.05.2003 ОСОБА_1 перебував на обліку у Козівському районному центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю (записи №26 та №27) (а.с.13);

Товариство з обмеженою відповідальністю «Козова-цукор»:

№28 07.05.2003 прийнятий завідувачем механічної майстерні;

№29 17.12.2003 звільнений з роботи за угодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України; запис про звільнення засвідчений підписом інженера відділу кадрів та скріплений печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю «Козова-цукор» (а.с. 15);

26.12.2003-16.05.2004 ОСОБА_1 перебував на обліку у Козівському районному центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю (записи №30 та №31) (а.с. 15);

Товариство з обмеженою відповідальністю «Козова-цукор»:

№32 17.05.2004 прийнятий на роботу газорізальником по 5 розряду;

№33 22.12.2004 звільнений з роботи за угодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України; запис про звільнення засвідчений підписом інженера відділу кадрів та скріплений печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю «Козова-цукор» (а.с. 16);

31.12.2004-25.04.2005 ОСОБА_1 перебував на обліку у Козівському районному центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю (записи №34 та №35) (а.с. 17);

Товариство з обмеженою відповідальністю «Козова-цукор»:

№36 26.04.2005 прийнятий газорізальником по 5 розряду;

№37 30.11.2005 звільнений з роботи за угодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України; запис про звільнення засвідчений підписом старшого інженера відділу кадрів та скріплений печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю «Козова-цукор» (а.с. 17);

08.12.2005-25.05.2006 ОСОБА_1 перебував на обліку у Козівському районному центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю (записи №38 та №39) (а.с. 18);

Товариство з обмеженою відповідальністю «Козова-цукор»:

№40 26.05.2006 прийнятий газорізальником по 5 розряду;

№41 26.12.2006 звільнений з роботи за угодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України; запис про звільнення засвідчений підписом старшого інженера відділу кадрів та скріплений печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю «Козова-цукор» (а.с. 19);

09.01.2007-31.05.2007 ОСОБА_1 перебував на обліку у Козівському районному центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю (записи №42 та №43) (а.с. 19-20);

Товариство з обмеженою відповідальністю «Козова-цукор»:

№44 01.06.2007 прийнятий газорізальником по 5 розряду;

№45 04.12.2007 звільнений з роботи за угодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України; запис про звільнення засвідчений підписом начальника відділу кадрів та скріплений печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю «Козова-цукор» (а.с. 20);

12.12.2007-25.05.2008 ОСОБА_1 перебував на обліку у Козівському районному центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю (записи №46 та №47) (а.с. 21);

Товариство з обмеженою відповідальністю «Козова-цукор»:

№48 26.05.2008 прийнятий газорізальником по 5 розряду за трудовим договором;

№49 08.12.2008 звільнений з роботи в зв`язку з закінченням строку дії трудового договору згідно пункту 2 статті 36 Кодексу законів про працю України; запис про звільнення засвідчений підписом начальника відділу кадрів та скріплений печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю «Козова-цукор» (а.с. 23);

06.02.2009-26.05.2009 ОСОБА_1 перебував на обліку у Козівському районному центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю (записи №50 та №51) (а.с. 23-24);

Товариство з обмеженою відповідальністю «Козівський цукровий завод»:

№52 27.05.2009 прийнятий на роботу газорізальником 5 розряду;

№53 31.05.2009 звільнений з роботи в зв`язку з переведенням на Товариство з обмеженою відповідальністю «Цукровий завод Козова» на підставі пункту 5 статті 36 Кодексу законів про працю України; запис про звільнення засвідчений підписом начальника відділу кадрів та скріплений печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю «Козівський цукровий завод» (а.с. 25);

Товариство з обмеженою відповідальністю «Цукровий завод Козова»:

№54 01.06.2009 прийнятий на роботу газорізальником по 5 розряду за трудовим договором в зв`язку з переведенням з Товариства з обмеженою відповідальністю «Козівський цукровий завод»;

№55 30.11.2009 звільнений з роботи у зв`язку з закінченням строку дії трудового договору згідно пункту 2 статті 36 Кодексу законів про працю України; запис про звільнення засвідчений підписом начальника відділу кадрів та скріплений печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю «Цукровий завод Козова» (а.с. 25);

08.12.2009-25.04.2010 ОСОБА_1 перебував на обліку у Козівському районному центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю (записи №56 та №57) (а.с. 26);

Товариство з обмеженою відповідальністю «Цукровий завод Козова»:

№58 26.04.2010 прийнятий на роботу газорізальником по 5 розряду за трудовим договором;

№59 31.08.2010 звільнений з роботи у зв`язку з переведенням у Товариство з обмеженою відповідальністю «Козівський цукровий завод» згідно пункту 5 статті 36 Кодексу законів про працю України; запис про звільнення засвідчений підписом інженера відділу кадрів та скріплений печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю «Цукровий завод Козова» (а.с. 27);

Товариство з обмеженою відповідальністю «Козівський цукровий завод»:

№60 01.09.2010 прийнятий на роботу газорізальником по 5 розряду за трудовим договором у зв`язку з переведенням з Товариства з обмеженою відповідальністю «Цукровий завод Козова»;

№61 01.12.2010 звільнений з роботи у зв`язку з закінченням строку трудового договору згідно пункту 2 статті 36 Кодексу законів про працю України; запис про звільнення засвідчений підписом інженера відділу кадрів та скріплений печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю «Козівський цукровий завод» (а.с. 28);

09.12.2010-06.02.2011 ОСОБА_1 перебував на обліку у Козівському районному центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю (записи №62 та №63) (а.с. 28-30);

Товариство з обмеженою відповідальністю «Козівський цукровий завод»:

№64 04.04.2011 прийнятий на роботу газорізальником по 5 розряду за строковим трудовим договором;

№65 10.11.2011 звільнений з роботи у зв`язку з закінченням строкового трудового договору згідно пункту 2 статті 36 Кодексу законів про працю України; запис про звільнення засвідчений підписом інженера відділу кадрів та скріплений печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю «Козівський цукровий завод» (а.с. 30);

18.11.2011-06.05.2012 ОСОБА_1 перебував на обліку у Козівському районному центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю (записи №66 та №67) (а.с. 30);

Товариство з обмеженою відповідальністю «Козівський цукровий завод»:

№68 07.05.2012 прийнятий на посаду газорізальника по 5 розряду за строковим трудовим договором;

№69 01.07.2012 згідно з протоколом кваліфікаційної комісії присвоєно 6 розряд газорізальника;

№70 20.12.2012 звільнений з роботи у зв`язку з закінченням строку трудового договору згідно пункту 2 статті 36 Кодексу законів про працю України; запис про звільнення засвідчений підписом інженера відділу кадрів та скріплений печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю «Козівський цукровий завод» (а.с. 31);

28.12.2012-11.03.2013 ОСОБА_1 перебував на обліку у Козівському районному центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю (записи №71 та №72) (а.с. 32);

Товариство з обмеженою відповідальністю «Козівський цукровий завод»:

№73 12.03.2013 прийнятий на роботу газорізальником по 6 розряду за строковим трудовим договором;

№74 19.12.2014 звільнений з роботи у зв`язку з закінченням дії строку трудового договору згідно пункту 2 статті 36 Кодексу законів про працю України; Запис про звільнення засвідчений підписом інспектора відділу кадрів та скріплений печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю «Козівський цукровий завод» (а.с. 33);

29.12.2014-23.12.2015 ОСОБА_1 перебував на обліку у Козівському районному центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю (записи №75 та №76) (а.с. 34);

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Галичина цукор»:

№77 01.06.2016 прийнятий на посаду газорізальник РМС по 6 розряду за строковим трудовим договором;

№78 11.12.2016 звільнений з посади газорізальника у зв`язку з закінченням строку трудового договору згідно пункту 2 статті 36 Кодексу законів про працю України; запис про звільнення засвідчений підписом начальника відділу кадрів та скріплений печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Галичина цукор» (а.с. 35);

06.01.2017-03.04.2017 ОСОБА_1 перебував на обліку у Козівському районному центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю (записи №79 та №80) (а.с. 35-36);

Товариство з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор»:

№81 04.04.2017 прийнятий на посаду слюсар-оператор в цех водопостачання та зовнішніх споруд;

№82 13.01.2018 звільнений в зв`язку з закінченням строку договору згідно пункту 2 статті 36 Кодексу законів про працю України; запис про звільнення засвідчений підписом менеджера з персоналу та скріплений печаткою відділу кадрів Товариства з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» (а.с.37);

17.01.2018-19.02.2018 ОСОБА_1 перебував на обліку у Козівському районному центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю (записи №83 та №84) (а.с. 37);

Товариство з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор»:

№85 20.02.2018 прийнятий на посаду слюсар-оператор в цех водопостачання та зовнішніх споруд по 6 розряду;

№86 23.09.2018 переведений слюсарем ремонтником по 6 розряду в ТНЦ;

№87 01.12.2018 звільнений в зв`язку з закінченням строку договору згідно пункту 2 статті 36 Кодексу законів про працю України; запис про звільнення засвідчений підписом менеджера з персоналу та скріплений печаткою відділу кадрів Товариства з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» (а.с. 38).

З пояснень представника позивача та розрахунку позивача вбачається, що пільговий стаж позивач здобув працюючи слюсарем механоскладальних робіт, газорізальником на цукрових заводах. Така робота носила сезонний характер.

Перевіряючи доводи сторін щодо наявності чи відсутності підстав для зарахування періодів роботи ОСОБА_1 до страхового стажу, суд проаналізував положення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 року, у графі 2 трудової книжки записується « 05.01.1993».

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 2.6 Інструкції № 58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво» із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. <…>. Переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийняття на роботу (пункт 2.14 Інструкції №58).

Якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: «Підприємство таке-то з такого-то числа переіменоване на таке-то», а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер (пункт 2.15 Інструкції № 58).

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Згідно з абзацом другим пункту 6.1 Інструкції № 58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Із дослідженої судом трудової книжки ОСОБА_1 слідує, що наявні у ній записи відповідають вимогам до ведення та оформлення трудової книжки, та згідно розрахунку страхового стажу (а.с 154-155) зараховані до його загального стажу, включаючи час перебування позивача на військовій службі з 13.11.1985 по 26.06.1987, який підтверджується копією військового квитка НОМЕР_2 (а.с. 39-40). Перебування ОСОБА_1 на обліку у Козівському районному центрі зайнятості з отриманням ним допомоги по безробіттю також підлягає зарахуванню до загального трудового стажу позивача.

Вказаний стаж роботи позивача з 1999 року по 2018 рік зарахований на підставі відомостей Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про застраховану особу ОСОБА_1 форми ОК-5 (а.с.84-90, 144-150).

Враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що періоди роботи, які відображені у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 зараховані до його загального страхового (трудового) стажу, що не заперечується відповідачем, та враховуючи наявні у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомості про застраховану особу ОСОБА_1 щодо його роботи, яка не відображена у трудовій книжці, становить 37 років 21 день (при необхідних 27 років).

Щодо роботи ОСОБА_1 на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, суд зазначає наступне.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.12.2005 №1451/11731, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку № 383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 25.04.2019 №159/4178/16-а.

Списки № 1, 2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991; якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162; якщо пільгова робота продовжується після 16.01.2003 (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 03.08.2016, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36; якщо пільгова робота продовжується після 03.08.2016 (або тільки почалась після цієї дати) - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461.

Розділом XXXIIІ «Загальні професії» Списків № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, чинних на час роботи позивача газорізальником (з 29.11.1994 по 10.04.1997 у Державному підприємстві «Козівський цукровий завод»; з 20.08.1997 по 01.06.1999 у ВАТ «Козівський цукровий завод»; з 01.06.1999 по 20.03.2001, з 16.05.2002 по 02.07.2002 у філії «Козова» ЗАТ «Тернопільський агропромисловий комплекс»; з 02.07.2002 по 05.12.2002, з 17.05.2004 по 22.12.2004, з 26.04.2005 по 30.11.2005, з 26.05.2006 по 26.12.2006, з 01.06.2007 по 04.12.2007, з 26.05.2008 по 08.12.2008 у ТОВ «Козова-цукор»; з 27.05.2009 по 31.05.2009 у ТОВ «Козівський цукровий завод»; з 01.06.2009 по 30.11.2009, з 26.04.2010 по 31.08.2010 у ТОВ «Цукровий завод Козова»; з 01.09.2010 по 01.12.2010, з 04.04.2011 по 10.11.2011, з 07.05.2012 по 20.12.2012, з 12.03.2013 по 19.12.2014 у ТОВ «Козівський цукровий завод»; з 01.06.2016 по 11.12.2016 у ТОВ «Компанія «Галичина цукор»), передбачалася професія «газорізальник».

Щодо необхідності проведення атестації робочих місць за умовами праці, суд зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Судом встановлено, що на підприємствах, де працював газорізальником ОСОБА_1 було проведено атестацію робочих місць за умовами праці, якою підтверджено право працівників на посаді газорізальника на пенсію за віком на пільгових умовах згідно Списку №2, зокрема: філією «Козова» ЗАТ «Тернопільський агропромисловий комплекс» - таку атестацію проведено 05.12.2000, що підтверджується копією висновку щодо якості проведення атестації робочих місць за умовами праці від 08.04.2003 (а.с. 45), Товариством з обмеженою відповідальністю «Козівський цукровий завод» - атестацію проведено 01.08.2013, що підтверджується копією висновку щодо якості проведення атестації робочих місць за умовами праці від 08.11.2013 (а.с. 44).

Витяг з наказу від 01.08.2013 «Про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці», яким підтверджено право працівнику робочого місця газорізальник на пільгову пенсію за Списком №2 додано до трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 (а.с. 6).

Отже, періоди роботи позивача у філії «Козова» ЗАТ «Тернопільський агропромисловий комплекс» мають бути зараховані до пільгового стажу за результатами проведення атестації 05.12.2000, а періоди роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Козівський цукровий завод» - за результатами проведення атестації 08.11.2013.

Щодо періоду роботи позивача, який не охоплено проведенням атестації робочого місця, то суд зазначає, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Отже, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII, пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, суд вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, у якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10.09.2013 у справі № 21-183а13, від 25.11.2014 у справі № 21-519а14, від 10.03.2015 та 17.03.2015 у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14.04.2015 у справі № 21-383а14, від 02.12.2015 у справі № 21-1329а15, від 10.02.2016 у справі № 21-5432а15 та від 12.04.2016 у справі № 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці, на які у доповненнях до відзиву посилається відповідач.

Щодо доводів представника відповідача про неподання позивачем органам Пенсійного фонду додаткових документів, які підтверджують право на призначення пенсії за Списком №2, які були вказані при поданні ОСОБА_1 заяви про призначення йому пенсії, що стало підставою для відмови у її призначенні, суд зазначає, що ні з листів, якими позивачу відмовлено у призначенні пенсії, ні з протоколу №8 засідання комісії Козівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області (а.с. 75-76) не вбачається яких саме документів недостатньо для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, як і не вказано які саме періоди роботи є спірними.

Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що із досліджених судом записів трудової книжки позивача слідує, що відомості про роботу позивача газорізальником відображені належним чином. Оскільки, професія «газорізальник» передбачалась у Списку №2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, то це дає право на зарахування вказаного періоду роботи позивача до пільгового стажу роботи із шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, який становить більше 15 років (при необхідних 12 років 6 місяців).

Частинами першою, другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, позивачем надано докази, які не спростовані відповідачем та які у сукупності дають підстави для висновку про одночасну наявність усіх основних умов для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону №1788-XII, пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV, які є тотожними: на час подання заяви 21.06.2018 ОСОБА_1 досягнув віку 55 років, мав загальний стаж роботи 37 років (при необхідних 27 років), з них не менше 12 років 6 місяців на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах. Натомість обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Як передбачено пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд (частина четверта статті 245 КАС України).

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення.

З правового аналізу зазначених норм вбачається, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.

Суд констатує, що у спірних правовідносинах нормами чинного законодавства, враховуючи наявність у позивача 55 річного віку, достатнього загального та спеціального (пільгового) стажу, не передбачено альтернативних способів поведінки, дій, рішень суб`єкта владних повноважень, окрім як призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону №1788-XII, пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

З приводу дати, з якої слід призначити пенсію позивачу, то суд зауважує, що відповідно до частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку; пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Також суд враховує, що право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державою і, за жодних умов, не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64 Конституції України).

Застосовуючи строки у зазначеній сфері, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде уже способом реалізації права на судовий захист.

Строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд, у випадку, визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними та задоволення позову особи. У свою чергу, строк на звернення до суду застосовується виключно судом, як правило, на етапі прийняття рішення про відкриття провадження в адміністративній справі. Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи не задоволення таких вимог, а також періоду протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню.

Суд виходить з того, що у триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) по відношенню до фізичної або юридичної особи. Прикладом таких правовідносин є правовідносини, що виникають у сфері реалізації прав громадян на соціальних захист (пенсійне забезпечення, виплата заробітної плати тощо).

З огляду на позицію Конституційного Суду України, що міститься у рішенні №8-рп/2013 від 15.10.2013 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» і у рішенні №9-рп/2013 від 15.10.2013 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, а також на підставі аналізу положення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд дійшов висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, позовна заява з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.03.2019 по справі №806/1952/18.

Відтак, з урахуванням наведеного та положень частини першої статті 45 Закону №1058-IV, пунктів 1.6, 1.7 Порядку №22-1, беручи до уваги факт звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії 21.06.2018, тобто в межах трьох місяців з дня досягнення позивачем 55 років (15.06.2018), суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права та є адекватним наявним обставинам, буде зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 16.06.2018.

Відтак, позов належить задовольнити повністю.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 840,80 грн, який перерахований до відповідного бюджету згідно з квитанцією від 02.03.2020 №0.0..1 (а.с. 48).

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 з 16.06.2018 пенсії за віком відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, протиправними.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 з 16.06.2018 пенсію за віком відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судовий збір у сумі 840,80 грн (вісімсот сорок грн 80 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк на апеляційне оскарження, визначений статтею 295 цього Кодексу, продовжується на строк дії такого карантину.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі 3, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Повний текст рішення складено та підписано 05.06.2020.

Головуючий суддя Чепенюк О.В.

Згідно з оригіналом:

Суддя Чепенюк О.В.