Справа № 826/17225/18
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Кондраток А.В.,

представника відповідача Пономарьова Г.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Укрнафта» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Укрнафта» до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа Державне агентство автомобільних доріг України, про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Укрнафта» звернулось до суду з даним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просило:

- визнати протиправною бездіяльність Державної служби України з безпеки на транспорті щодо ненаправлення Публічному акціонерному товариству «Укрнафта» в особі структурної одинці Нафтогазвидобувного управління «Чернігівнафтогаз» подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету за формою, згідно з додатком 1 до Порядку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, щодо повернення збору за проїзд великовагових і великогабаритних засобів по автошляхах загального користування у розмірі 46 327, 99 грн;

- зобов`язати Державну службу України з безпеки на транспорті сформувати та направити Публічному акціонерному товариству «Укрнафта» в особі структурної одинці Нафтогазвидобувного управління «Чернігівнафтогаз» подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету за формою, згідно з додатком 1 до Порядку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, щодо повернення збору за проїзд великовагових і великогабаритних засобів по автошляхах загального користування у розмірі 46 327, 99 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 грудня 2019 року позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправною бездіяльність Державної служби України з безпеки на транспорті щодо нерозгляду заяви Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі структурної одинці Нафтогазвидобувного управління «Чернігівнафтогаз» про надання подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету від 03.08.2018 № 01/01/11/06/03/01-02/1/1326 та зобов`язано Державну службу України з безпеки на транспорті повторно розглянути заяву Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі структурної одинці Нафтогазвидобувного управління «Чернігівнафтогаз» про надання подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету від 03.08.2018 №01/01/11/06/03/01-02/1/1326. При цьому, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог з метою повного захисту порушеного права позивача.

Не погодившись з таким рішенням в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі структурної одинці Нафтогазвидобувного управління «Чернігівнафтогаз», позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції, виходячи за межі позовних вимог та обираючи належний спосіб захисту прав та охоронюваних законом інтересів позивача, неправильно застосував норми матеріального права щодо повернення помилково або надміру зарахованих коштів до державного та місцевих бюджетів, чим ускладнив досягнення ефективного захисту інтересів позивача та звузив спосіб відновлення його права від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він вказує на безпідставність доводів, викладених у скарзі, при цьому, у відзиві просить скасувати оскаржуване судове рішення та відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти вимог апеляційної скарги та наполягав на доводах свого відзиву.

Від представника апелянта надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що метою здійснення руху великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, що здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів та на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 «Про проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» нафтогазовидобувне управління «Чернігівнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» здійснило перерахування коштів в сумі 292 205, 52 грн платіжним дорученням № 2534 від 31 травня 2018 року за кодом бюджетної класифікації 22160100.

15.06.2018 Укравтодор надав позивачеві відповідні розрахунки збору за проїзд великовагових та великогабаритних засобів по автошляхах загального користування на загальну суму 7 994, 54 Євро.

Здійснивши перерахування коштів до видачі вищевказаних розрахунків збору, позивач 02.07.2018 звернувся листом 01/01/11/06/03/01-02/1/1197 до Державного агентства автомобільних доріг з заявою про врахування оплати в сумі 292 205, 52 грн, проведеної 31 травня 2018 року, та про видачу погодження маршрутів.

Листом від 20.07.2018 № 5807/3/6.2.-5-1823/10 Укравтодор повідомив про необхідність адресувати звернення щодо повернення коштів Державній службі України з безпеки на транспорті, з огляду на те, що органом , що контролює справляння надходжень бюджету за кодом бюджетної класифікації 22160100, є саме цей орган.

Розрахувавши суму коштів, що сплачені понад норму, позивач листом від 03.08.2018 № 01/01/11/06/03/01-02/1/1326 звернувся до Укртрансбезпеки із проханням надати подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету згідно Порядку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787.

Враховуючи тривале ненадання відповіді на своє звернення та вважаючи, що така протиправна бездіяльність створює для нього негативні наслідки як для суб`єкта господарювання, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не сформовано відповідного подання, яке б надало позивачу право на повернення помилково чи надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету, а також, не повідомлено про причини неможливості формування такого подання, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог. Разом із цим, суд першої інстанції, керуючись п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, обрав спосіб захисту прав та охоронюваних законом інтересів позивача у спосіб зобов`язання відповідача повторно розглянути звернення позивача.

Проте, колегія суддів не може погодитись повною мірою з таким висновком суду з огляду на наступне.

Так, на виконання статей 43, 45, 78 та 112 Бюджетного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України, статті 301 Митного кодексу України, статті 7 Закону України «Про судовий збір» та Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 375, наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 затверджено Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів (далі - Порядок №787), який визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі).

Згідно з п. 3 Порядку № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані у поданні або заяві платника. Повернення платежів фізичним особам, які не мають рахунків у банках, може здійснюватись шляхом повернення у готівковій формі коштів за чеком органу Казначейства з відповідних рахунків, відкритих у банках на ім`я органу Казначейства, або з відповідних рахунків банку чи підприємства поштового зв`язку, вказаних у поданні або заяві платника (його довіреної особи).

У силу п. 5 Порядку № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС)) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Отже, правильним є висновок суду першої інстанції, що підставою для повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів є подання органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, яке, у свою чергу, разом із заявою подається до відповідного органу Казначейства.

За змістом п. 8 Порядку 787 Подання надається платником до органу Казначейства разом із його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Заява про повернення коштів з бюджету, яка подається до відповідного органу Казначейства, складається платником в довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причини повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону одержувача, реквізити рахунку одержувача коштів, сума платежу, що підлягає поверненню.

Таким чином, вчинення дій заявника спрямованих на повернення коштів з бюджету можливі лише за умови наявності відповідного подання органу, що контролює справляння надходжень бюджету.

За встановленими обставинами справи, Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» в особі структурної одинці Нафтогазвидобувного управління «Чернігівнафтогаз» подано до Державної служби України з безпеки на транспорті заяву про надання подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету від 03.08.2018 №01/01/11/06/03/01-02/1/1326, в якому позивач просив надати подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету за формою, згідно з додатком 1 до Порядку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, у розмірі 46 328,65 грн для направлення до відповідного органу казначейства з метою повернення надміру зарахованих коштів до Державного бюджету.

Вказана заява, у відповідності до наявної у матеріалах справи копії чеку про направлення поштового відправлення, направлена на адресу Державної служби України з безпеки на транспорті 03.08.2018, проте, жодного рішення за наслідками розгляду наведеного звернення матеріали справи не утримують, тобто, є всі підстави стверджувати, що воно не розглянуто взагалі.

При цьому, повноваження відповідача у спірних правовідносинах не є дискреційними.

Так, поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 № 1380/5 передбачено, що дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами:

1) за допомогою оціночних понять, наприклад: "за наявності поважних причин орган вправі надати …", "у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…", "рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…" тощо;

2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав;

3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів;

4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.

Стосовно дискреційних повноважень, суд, за наслідками аналізу вказаних положень, зазначає, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

Зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи. Дійсно, у випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання прийняти рішення.

Однак, як і будь-який інших спосіб захисту, зобов`язання відповідача прийняти рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав.

Враховуючи, що матеріали справи не утримують доказів розгляду звернення позивача безвідносно до результату розгляду такого, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі структурної одинці Нафтогазвидобувного управління «Чернігівнафтогаз» про надання подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету від 03.08.2018 № 01/01/11/06/03/01-02/1/1326.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в цій частині.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до платіжного доручення № 4150 від 16 грудня 2019 року позивачем було сплачено 2 643, 00 грн судового збору за звернення до суду з апеляційною скаргою, які йому мають бути відшкодовані за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відповідача.

Керуючись ст. ст. 139, 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Укрнафта» - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 грудня 2019 року змінити, виклавши абзац третій його резолютивної частини в наступній редакції:

«Зобов`язати Державну службу України з безпеки на транспорті сформувати та направити Публічному акціонерному товариству «Укрнафта» в особі структурної одинці Нафтогазвидобувного управління «Чернігівнафтогаз» подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету за формою, згідно з додатком 1 до Порядку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, щодо повернення збору за проїзд великовагових і великогабаритних засобів по автошляхах загального користування у розмірі 46 327, 99 грн».

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 грудня 2019 року - залишити без змін.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, просп. Перемоги, 14; ідентифікаційний код: 39816845) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, провулок Несторівський, 3-5; ідентифікаційний код: 00135390) витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 643, 00 грн (дві тисячі шістсот сорок три гривні 00 коп.).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена 05 червня 2020 року.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

А.Г. Степанюк