Справа № 826/8862/17
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Костенко Д.А. Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року Справа № 826/8862/17

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Кобаля М.І., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача і третьої особи Сосєдової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 березня 2018 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до приватного нотаріуса Київського міського

нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни,

третя особа, яка заявляє

самостійні вимоги

на предмет спору: ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють

самостійні вимоги

на предмет спору: Служба у справах дітей Дніпровської районної

у місті Києві державної адміністрації,

ОСОБА_3 ,

про визнання дій протиправними та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 про визнання протиправними дій відповідача та скасування рішення від 13.10.2016 за індексним номером 31864769 про державну реєстрацію прав та обтяжень.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 березня 2018 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Ухвалюючи таке судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване позивачем рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень прийнято на підставі документів, достатніх для вчинення відповідної реєстраційної дії.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позов, посилаючись на те, що ОСОБА_3 , за яким спірним рішенням державного реєстратора зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , не набував права власності на неї, що відповідний спір про право вирішений судовим рішенням в іншій справі, що відповідач зобов`язаний був перевірити наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на спірне нерухоме майно при вирішенні питання про реєстрації на нього права власності ОСОБА_3 .

Також апелянт звертає увагу суду у спірній квартирі на момент прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, зокрема, була зареєстрована малолітня дитина, що у відповідності до вимог законодавства зумовлювало необхідність отримання попереднього дозволу органів опіки та піклування для вчинення правочину з таким майном.

Крім того, апелянт наголошує на тому, що рішенням суду у цивільній справі № 755/5335/18 визнано недійсним договір відступлення права вимоги, на підставі якого ОСОБА_3 вважає, що він набув право власності на спірну квартиру.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що висновку суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам, що оскаржуване рішення ухвалено судом за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2020 відкрито провадження у справі, установлено строк на подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Третьою особою ОСОБА_3 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів апелянта та стверджуючи, що приватному нотаріусу КМНО Стрельченко О.В. було подано всі необхідні документи для реєстрації за ним права власності на спірну квартиру.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.03.2020, від 19.05.2020 витребувано додаткові докази, продовжено строк розгляду справи на період дії карантину та за клопотаннями позивача відкладено судовий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 18.08.2003 на підставі договору купівлі-продажу квартири (реєстровий № 923 ) ОСОБА_2 придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

У вказаній квартирі проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (2014 р.н.).

13.10.2016 відповідачем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 31864769, яким зареєстровано право власності на вказану квартиру за ОСОБА_3 (запис № НОМЕР_1 ).

Підставою реєстрації права власності за ОСОБА_3 зазначено іпотечний договір від 29.09.2012 № 2274, договір відступлення права вимоги від 23.05.2016 № 969.

Нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до частини першоъ статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У пункті 1 частини першої статті 4 КАС України передбачено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням ним владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії органу влади чи місцевого самоврядування.

Таким чином, під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі недостатньо застосування виключно формального критерію-визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, з яких виник спір.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 по справі № 490/5986/17 та, відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, підлягає обов`язковому врахуванню судом при розгляді даної справи.

Колегія суддів встановила, що предметом спору в цій справі є рішення державного реєстратора від 13.10.2016 за індексним номером 31864769 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 (запис № НОМЕР_1 ) на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на підставі іпотечного договору від 29.09.2012 № 2274 та договору відступлення права вимоги від 23.05.2016 № 969.

Підставами звернення позивача до суду з цим позовом стало те, що він вважає протиправною реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_3 , посилаючись, зокрема на те, що відповідний спір про право вирішений судовим рішенням у справі № 755/5335/18, яке набрало законної сили.

Разом з тим, усуваючи неповноту з`ясування судом першої інстанції обставин у цій справі, колегія суддів витребувала додаткові докази та встановила, що наразі спір про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 не вирішено і розгляд цієї позовної заяви безпосередньо стосується приватно-правових відносин, які регулюються нормами цивільного законодавства та підлягають вирішенню за правилами цивільного судочинства.

З огляду на це та враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів приходить до висновку, що даний спір не є публічно-правовим та не підсудний суду адміністративної юрисдикції.

При цьому, апеляційний суд також враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні від 20.07.2006 р. у справі «Сокуренко і Стригун проти України», в якому Суд, зокрема зазначив, що фраза «судом встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, а в рішенні Комісії Ради Європи від 12.10.1978 р. у справі «Zand v. Austria» («Занд проти Австрії») визначено, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів».

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді даної справи було неповно встановлено обставини справи та порушено правила предметної юрисдикції, регламентовані статтею 19 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 319 КАС України, порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 березня 2018 року - скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 березня 2018 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Служба у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та скасування рішення - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 09 червня 2020 року.

Головуючий суддя

Судді: