Справа № 460/2609/19
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2020-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
03 червня 2020 року м. Рівне №460/2609/19
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., за участю секретаря судового засідання Янчар О.П. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:
відповідача: представник не прибув
вирішуючи у підготовчому засіданні питання щодо наявності підстав для закриття підготовчого провадження та призначення судового розгляду по суті в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Дубровицької міської ради про визнання рішення таким, що не набрало чинності (нечинним),
В жовтні 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Дубровицької міської ради про визнання рішення таким, що не набрало чинності (нечинним).
Одночасно з позовом позивач подала до суду клопотання, у якому просить звернутися до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності пункту 4 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24 грудня 2015 року № 909-VIII (далі - Закон № 909).
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 4 листопада 2019 року позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглянути справу за правилами загального позовного провадження.
27 листопада 2019 року до суду від позивача надійшла заява про дослідження електронного доказу, розміщеного в мережі Інтернет, - Податкового кодексу України, на предмет наявності в ньому змін, застережень щодо незастосування його положення, викладеного у підпункті 12.3.4 пункту 12.3 статті 12, на 2016 рік.
3 січня 2020 року позивач подала до суду клопотання, в якому просила розглянути питання набрання / не набрання чинності рішенням відповідача від 28 вересня 2016 року № 222 "Про внесення змін до рішення міської ради від 14 липня 2016 року № 185 "Про встановлення місцевих податків і зборів на території м. Дубровиця"".
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 8 січня 2020 року провадження в адміністративній справі закрите на підставі пункту 8 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2020 року ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 8 січня 2020 року в адміністративній справі № 460/2609/19 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
6 квітня 2020 року справа № 460/2609/19 надійшла до Рівненського окружного адміністративного суду. За наслідками розподілу судової справи між суддями її передано на розгляд судді Комшелюк Т.О.
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 7 квітня 2020 року адміністративну справу № 460/2609/19 прийнято до провадження судді Комшелюк Т.О.
24 квітня 2020 року до суду від позивача надійшла заява про дослідження доказів. У вказаній заяві позивач просить дослідити наданні відповідачем письмові докази: 1) одинадцяту сторінку газети "Дубровицький вісник" від 15 липня 2016 року на предмет оприлюднення на ній самого рішення відповідача від 14 липня 2016 року № 185, а не лише повідомлення про його прийняття; 2) сторінку із файлами по рішення десятої сесії Дубровицької міської ради, в якій відображений файл "№185 Про встановлення місцевих податків та зборів на території м. Дубровиця.doc" по графі "Змінений" на предмет встановлення дати оприлюднення рішення від 14 липня 2017 року № 185 та сам сайт із заархівованими рішеннями десятої сесії Дубровицької міської ради; 3) інші письмові докази (у разі наявності) з відображенням в судовому рішенні їх назви. Також, у клопотанні позивач просить за результатами дослідження доказів при наявності підстав, прийняти судове рішення стосовно нечинності рішення відповідача від 14 липня 2016 року № 185 у відповідності до частини десятої статті 264 КАС України.
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 13 травня 2020 року в справі призначене підготовче засідання на 3 червня 2020 року.
Позивач в підготовче засідання не прибула, про дату, час та місце його проведення була повідомлена належним чином, через відділ документального забезпечення (канцелярію) суду подала заяву про розгляд справи без її присутності.
Представник відповідача в підготовче засідання також не прибув, про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином, подав заяву про проведення підготовчого засідання в порядку письмового провадження.
На підставі частини тринадцятої статті 10 та частини четвертої статті 229 КАС України, у зв`язку з неявкою в підготовче засідання всіх учасників справи фіксування засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до частини першої статті 181 КАС України, підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 розділу II цього Кодексу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цією главою.
Згідно з частиною першою статті 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи, що перешкоди, визначенні статтею 205 КАС України, відсутні, тому суд прийшов до висновку про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін (їх представників).
Під час підготовчого провадження судом вирішені питання, визначені частиною другою статті 180 КАС України.
Окрім того, суд вважає за необхідне вирішити попередньо подані позивачем заяви та клопотання.
Щодо клопотання позивача про звернення до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності пункту 4 розділу ІІ Закону № 909, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини четвертої статті 7 КАС України, якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.
У такому випадку суд після винесення рішення у справі звертається до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, що віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України.
З аналізу положень статті 7 КАС України слідує, що у разі встановлення під час розгляду справи невідповідності закону чи іншого правового акта Конституції України у суду виникає обов`язок по зверненню до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності таких закону чи іншого правового акта. При цьому, виконанню судом такого обов`язку передує прийняття рішення за наслідками розгляду відповідної адміністративної справи по суті.
Станом день проведення підготовчого засідання, рішення по суті спору в даній справі не прийняте, а тому клопотання позивача про звернення до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності пункту 4 розділу ІІ Закону № 909 є передчасним та в його задоволенні належить відмовити.
Щодо заяви позивача про дослідження Податкового кодексу України як електронного доказу, розміщеного в мережі Інтернет, то суд виходить з такого.
Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Податковий кодекс України є нормативно-правовим актом.
За змістом визначення, наведеного у пункті 18 частини першої статті 4 КАС України, нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування;
Іншими словами, нормативно-правовий акт - це документ, прийнятий у визначеному порядку компетентним органом публічної влади, у якому містяться норми права.
У правовій системі України нормативно-правовий акт є основним джерелом права.
За змістом абзацу першого пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України, Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Таким чином, суд констатує, що Податковий кодекс України не є доказом в розумінні положень статті 77 КАС України, оскільки останній як нормативно-правовий акт спрямований на регулювання суспільних відносин в сфері справляння податків та, відповідно, в своєму змісті не фіксує жодних обставин (фактів) дійсності, зокрема, тих, що мали місце в правовідносинах між учасниками даної адміністративної справи.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача щодо дослідження Податкового Кодексу України як електронного доказу, розміщеного в мережі Інтернет.
Вирішуючи клопотання позивача про розгляд питання набрання / не набрання чинності рішенням відповідача від 28 вересня 2016 року № 222 "Про внесення змін до рішення міської ради від 14 липня 2016 року № 185 "Про встановлення місцевих податків і зборів на території м. Дубровиця"", суд враховує наступне.
Із змісту уточненої позовної заяви слідує, що позивач просить суд визнати рішення Дубровицької міської ради від 4 лютого 2016 року № 82 "Про внесення змін до рішення міської ради від 27 січня 2015 року "Про встановлення податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки" таким, що не набрало чинності (нечинним) для його застосування за податковий період 2016 рік.
Тобто, предметом спору в даній справі є законність та відповідність актам вищої юридичної сили рішення Дубровицької міської ради від 4 лютого 2016 року № 82.
З огляду на вказане вище, до предмету доказування в даній адміністративній справі входять обставини та факти, які стосуються прийняття відповідачем рішення від 4 лютого 2016 року № 82.
Відтак, обставини щодо прийняття відповідачем рішення від 28 вересня 2016 року № 222, в тому числі набрання або не набрання вказаним рішенням чинності, не входять до предмета доказування та не матимуть жодного значення для правильного вирішення цієї справи.
При цьому, суд зауважує, що з моменту відкриття провадження у справі позивач не зверталася до суду у визначеному КАС України порядку із заявою про зміну предмета позову.
Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання позивача про розгляд питання набрання / не набрання чинності рішенням відповідача від 28 вересня 2016 року № 222.
Щодо клопотання позивача про дослідження доказів, яке надійшло до суду 24 квітня 2020 року, то суд зазначає наступне.
Частинами першою - четвертою статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З аналізу змісту положень статті 90 КАС України слідує, що дослідження та надання оцінки усім доказам, що були зібрані під час розгляду справи, є обов`язком суду. При цьому, виконання судом такого обов`язку не потребує додаткового ухвалення про це судового рішення.
Крім того, у заяві про дослідження доказів позивач просить дослідити, зокрема, сторінку із файлами по рішення десятої сесії Дубровицької міської ради, в якій відображений файл "№185 Про встановлення місцевих податків та зборів на териорії м. Дубровиця.doc" по графі "Змінений" на предмет встановлення дати оприлюднення рішення від 14 липня 2017 року № 185 та сам сайт із заархівованими рішеннями десятої сесії Дубровицької міської ради.
Тобто, позивач просить суд дослідити докази на підтвердження обставини щодо прийняття відповідачем рішення від 14 липня 2017 року № 185, які, як зазначено вище по тексту ухвали, не входить до предмету доказування у даній справі.
Також, суд вважає безпідставним та необґрунтованим клопотання позивача про дослідження доказів в частині прийняття судового рішення про нечинність рішення відповідача від 14 липня 2016 року № 185, оскільки оскарження вказаного рішення не є предметом судового розгляду в даній справі.
З урахуванням вказаного вище, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання позивача про дослідження доказів, яке надійшло до суду 24 квітня 2020 року, належить відмовити повністю.
За приписами пункту 3 частини другої статті 183 КАС України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
Керуючись статтями 183, 243, 248, 256 КАС України, суд
Відмовити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про звернення до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності пункту 4 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24 грудня 2015 року № 909-VIII; заяви про дослідження Податкового кодексу України як електронного доказу, розміщеного в мережі Інтернет; клопотання про розгляд питання щодо набрання або не набрання чинності рішенням Дубровицької міської ради від 28 вересня 2016 року № 222 "Про внесення змін до рішення міської ради від 14 липня 2016 року № 185 "Про встановлення місцевих податків і зборів на території м. Дубровиця""; клопотання про дослідження доказів.
Копію ухвали та повістки-виклики направити учасникам справи.
Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Комшелюк Т.О.