Справа № 460/4324/19
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2020-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/4324/19 пров. № А/857/3253/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року, ухвалене суддею Зозулею Д.П. в місті Рівне за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі № 460/4324/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до положень частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років для чоловіків, але не вище 75 процентів заробітку;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, виходячи з розміру заробітної плати, що враховується для обчислення пенсії станом на 1 березня 2019 року, відповідно до положень частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які страждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років для чоловіків, але не вище 75 процентів заробітку.

У обґрунтування позовних вимог позивач зазначає те, що 02.10.2019 року звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії, відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням пенсії на 1 відсоток заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років для чоловіків, але не вище 75 відсотків заробітку. Однак, відповідач листом від 16.10.2019 року відмовив позивачу у перерахунку пенсії, посилаючись на те, що з 11.10.2017 року зміст частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» змінився.

Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною, з огляду на те, що позивач набув право на перерахунок пенсії значно раніше, ніж були внесені зміни в законодавство, а тому вважає, що має право на перерахунок пенсії, відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року № 2148-VІІІ.

На думку позивача, відповідач порушив його право на належний рівень пенсійного забезпечення, яке підлягає захисту шляхом визнання дій відповідача що відмови у перерахунку пенсії відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протиправними та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, відповідно до положень частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням пенсії на один відсоток заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років для чоловіків, але не вище 75 відсотків заробітку.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести з 01.10.2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, відповідно до положень частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які страждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням пенсії на 1 відсоток заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років для чоловіків, але не вище 75 відсотків заробітку.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що з 11.10.2017 року правове регулювання частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» змінилося відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року № 2148-VІІІ, згідно з яким, частина 2 статті 56 Закону пов`язує збільшення пенсії на 1 відсоток заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років для чоловіків з призначенням пенсії на умовах частини 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Оскільки позивач отримує пенсію відповідно до частини 1 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і не перейшов на інший вид пенсії, то частина 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо збільшення пенсії на 1 відсоток заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років до позивача не може бути застосована.

Тому відповідач вважає, що, відмовляючи у проведенні перерахунку пенсії відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», діяв відповідно до вимог чинного законодавства.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що ОСОБА_1 є потерпілим від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та з 21.04.1993 року отримує пенсію за віком на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796-ХІІ) та частини 1 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

02.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням пенсії на 1 відсоток заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років для чоловіків, але не вище 75 відсотків заробітку.

16.10.2019 року відповідач листом № 234/02-8 відмовив позивачу у перерахунку пенсії посилаючись на те, що з 11.10.2017 року правове регулювання частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» змінилося та пов`язує збільшення пенсії на 1 відсоток заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років з перебуванням на пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції, виходив з того, що позивач має право на збільшенням пенсії на 1 відсоток заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, а відповідач протиправно відмовив позивачу в цьому.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Межами апеляційного перегляду цієї справи є встановлення факту внесення змін у законодавство, яке регулює відносини пенсійного забезпечення між позивачем та відповідачем і чи вплинули ці зміни на порядок регулювання цих відносин.

Згідно з частиною 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ (в редакції чинній на момент звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії) право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Законом № 2148-VIII від 03.10.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» частину 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ доповнено реченням «у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Водночас, згідно з частиною 1 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп - Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

З аналізу зазначених норм слідує, що правове регулювання спірних правовідносин змінилось і у зв`язку зі змінами Закон № 796-ХІІ пов`язує збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж встановлений частиною 2 статті 56 цього Закону, з призначенням пенсії на умовах визначених частиною 2 статті 27 Закону № 1058-IV.

Оскільки позивач не виявив бажання перейти на пенсію за віком на умовах частини 2 статті 27 Закону № 1058-IV, а залишився на пенсії за віком на умовах частини 1 статті 27 Закону № 1058-IV, на думку суду апеляційної інстанції, відповідач правомірно відмовив у перерахунку пенсії позивачу зі збільшенням пенсії на один відсоток заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75 відсотків заробітку.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 809/627/18.

Суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, не правильно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та зробив помилковий висновок про неправомірну поведінку відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії зі збільшенням пенсії на один відсоток заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років.

Апеляційний суд вважає, що відповідач діяв в порядку, спосіб та межах визначених чинним законодавством, внаслідок чого в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги відповідача є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову, на підставі викладених вище мотивів.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року в справі № 460/4324/19 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повний текст постанови складений 02.06.2020 року