Справа № 520/3014/2020
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 р. Справа № 520/3014/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко О.В.,

при секретарі - Куриленко Н.В.,

за участі представників:

позивача - ОСОБА_1 , відповідача - Михайлової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Харківській області № 1248 від 27.02.2020 року про проведення фактичної перевірки ФО-П ОСОБА_2

- стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області на користь ФО-П ОСОБА_2 , за рахунок бюджетних асигнувань, судові витрати по справі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Призначено розгляд адміністративної справи у відкритому судовому засіданні.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що наказ № 1248 від 27.02.2020 року не містить посилання на безпосередню підставу для призначення та проведення фактичної перевірки, а саме в наказі не зазначено, яка ж інформація стала підставою для його видачі (стислий виклад змісту обставин, які свідчать про необхідність перевірки саме в порядку п.п. 80.2.5. п. 80.2. ст. 80 Податкового кодексу України (надалі за текстом - ПК України). Більш того, п.п. 80.2.5. п. 80.2. ст. 80 ПК України передбачає вичерпний перелік обставин, з приводу перевірки яких може бути призначена фактична перевірка. Однак, в наказі № 1248 від 27.02.2020 року, поміж предметів фактичної перевірки, контролюючим органом, було вказано обставини, з приводу перевірки яких фактична перевірка призначається в порядку п.п. 80.2.3. та п.п. 80.2.7. п. 80.2. ст. 80 ПК України, а саме щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). При цьому наказ № 1248 від 27.02.2020 року не містить не лише посилання на інформацію, яка була отримана контролюючим органом у встановленому законом порядку, а й посилання на ці підпункти взагалі.

Відповідачем через канцелярію суду, було надано відзив на позовну заяву, в якому Головне управління ДПС у Харківській області проти позову заперечувало, посилаючись на те, що перевірка на підставі п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України пов`язана з самим фактом реалізації суб`єктом господарювання алкогольних та тютюнових виробів і не потребує будь-яких додаткових підстав. В п. 81.1 ст. 81 ПК України закріплено, що у наказі зазначаються підстави для проведення перевірки, визначені ПК України. Відсутність опису фактичних обставин, з наявністю яких пов`язано його видання підставою для задоволення позову не може бути, оскільки зазначати такі відомості ПК України не вимагається, а ст. 81 ПК України платником тлумачиться на власний розсуд. Відповідно до п.п. 81.1 ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для її проведення визначених ПК України. Вказаною статтею не закріплено, що контролюючий орган може проводити перевірку лише з тих питань, в частині яких наявна інформація про порушення законодавства у відповідній сфері, контролюючому органу не потрібно для здійснення контрольно-перевірочних заходів з усіх питань, що охоплюються предметом фактичної перевірки, для кожного мати в наявності фактичні обставини, передбачені кожним підпунктом пункту 80.2 ст. 80 ПК України. Наявність в Головного управління ДПС у Харківській області однієї з підстав, визначених в п. 80.2 ст. 80 ПК України надає можливість перевіряти весь перелік питань, закріплених в п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України.

Позивачем через канцелярію суду подана відповідь на відзив, в якій позивач з доводами, викладеними у відзиві на позовну заяву не погоджується, вказує, що податковий орган не довів суду, що податковий контроль необхідно було здійснювати саме в формі фактичної перевірки, а також не довів наявність правових підстав для винесення оскаржуваного наказу, що є порушенням принципу верховенства права, адже підстава для проведення перевірки має бути відома не лише суб`єкту владних повноважень, а й платнику податків, що невід`ємно пов`язано з його правом не допустити посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав та мотивів, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які склались між сторонами, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 02.03.2020 року на підставі наказу № 1248 від 27.02.2020 року, направлень на проведення фактичної перевірки № 1481, 1482, 1485, 1486 від 28.02.2020 року до господарських об`єктів, які знаходяться за адресами: АДРЕСА_1 . Харків, вул. Сумська, буд. 71, та АДРЕСА_2 , в яких здійснює свою діяльність ФО-П ОСОБА_2 , прибули посадові особи Головного управління ДПС у Харківській області з метою проведення фактичної перевірки з питань дотримання вимог ПК України.

Посадових осіб Головного управління ДПС у Харківській області не було допущено до проведення фактичної перевірки у зв`язку із невідповідністю наказу Головного управління ДПС у Харківській області № 1248 від 27.02.2020 року про проведення фактичної перевірки вимогам абз. 3 п.п. 81.1 ст. 81 ПК України, про що складено акти про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки на бланках № 010139 та № 003245 від 02.03.2020 року, з доданими до них поясненнями осіб, які фактично проводять розрахункові операції.

Не погоджуючись з наказом № 1248 від 27.02.2020 року, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, позивач звернувся за їх захистом до суду з цим позовом.

Зі змісту оскаржуваного наказу, судом встановлено, що підставою для проведення фактичної перевірки позивача визначено п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст.80 ПК України, метою перевірки - здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

В межах справи основним спірним питанням є законність підстав прийнятого оскаржуваного наказу про призначення фактичної перевірки позивача та надання йому належної правової оцінки.

Право контролюючих органів на проведення перевірки, в тому числі фактичної перевірки визначено положеннями п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 та п. 75.1. ст. 75 ПК України, при чому така перевірка повинна проводитися в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених ПК України та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підстави призначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено положеннями ст. 80 ПК України.

Як було зазначено вище, в основу проведення фактичної перевірки позивача відповідачем покладено п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Зазначеним пунктом передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки за наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2020 року у відповідача витребовувалась інформація, визначена п.п. 80.2.5. п. 80.2 ст. 80 ПК України, яка б стосувалася позивача та була підставою для винесення оскаржуваного наказу № 1248 від 27.02.2020 року про проведення фактичної перевірки ФО-П ОСОБА_2 .

На виконання вказаної ухвали представник відповідача зазначив, що фактичну перевірку було призначено виключно з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Суд критично ставиться до вказаних тверджень, оскільки фактична перевірка позивача мала на меті не лише здійснення контролю за дотримання вимог законодавства у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а й здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Суд не заперечує того факту, що до функцій контролюючих органів, відповідно до ст. 19 ПК України віднесено здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечення міжгалузевої координації у цій сфері (п.п.19-1.1.14.); здійснення заходів щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального (п.п. 19-1.1.16.); проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального (п.п.19-1.1.17); забезпечення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вимог законодавства щодо мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої (п.п.19-1.1.20) та ін.

В свою чергу, суд приходить до висновку, що реалізація відповідних функцій у визначеній сфері щодо призначення таких перевірок не є безмежною. Такими функціями контролюючий орган наділений законодавчо на постійній основі, однак реалізація таких функцій певним чином обмежена законодавством. Тобто, не в будь-якому випадку за наявності компетенції на проведення перевірки, така перевірка може бути призначена.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі № 816/3238/15 від 15.05.2020 року.

Суд зауважує, що є обґрунтованою правова позиція позивача щодо недотримання контролюючим органом у оскаржуваному наказі вимог щодо його визначеності та чіткості, зокрема в наказі № 1248 від 27.02.2020 року, поміж предметів фактичної перевірки, контролюючим органом вказано обставини, з приводу перевірки яких фактична перевірка призначається в порядку п.п. 80.2.3. та п.п. 80.2.7. п. 80.2. ст. 80 ПК України, а саме щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що наявність в Головного управління ДПС у Харківській області однієї з підстав, визначених в п. 80.2 ст. 80 ПК України надає можливість перевіряти весь перелік питань, закріплених в п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України, виходячи з наступного.

Положеннями п.п. 75.1.3. п.75.1. ст.75 ПК України передбачено, що фактичною вважається перевірка, яка здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Як було зазначено вище, з огляду на положення ст. 80 ПК України, жодна з окреслених у п.п. 80.2.1-80.2.7 п. 80.2. ст. 80 ПК України підстав фактичної перевірки не охоплює одночасно та одразу усіх питань як предмету фактичної перевірки згідно з п.п. 75.1.3. п. 75.1. ст. 75 ПК України.

У зв`язку з чим, призначаючи фактичну перевірку з підстави, передбаченої п.п. 80.2.5. п. 80.2. ст. 80 ПК України орган податкового контролю вправі здійснювати перевірку виключно з вказаних питань, інші питання, а ні ж ті, що пов`язані з виробництвом та обігом підакцизних товарів під час проведення такої перевірки не досліджуються (не перевіряються). Тобто, п.п. 80.2.5. п. 80.2. ст. 80 ПК України передбачає вичерпний перелік обставин, з приводу перевірки яких може бути призначена фактична перевірка.

Водночас, у спірних правовідносинах контролюючий орган призначивши фактичну перевірку на підставі п.п. 80.2.5. п. 80.2. ст. 80 ПК України, в наказі № 1248 від 27.02.2020 року, предметом цієї перевірки визначив увесь спектр питань згідно з п.п. 75.1.3. п. 75.1. ст. 75 ПК України, хоча п.п. 80.2.5. п. 80.2. ст. 80 ПК України охоплює лише частину з них, що свідчить про факт явної та однозначної невідповідності між обраною суб`єктом владних повноважень юридичною підставою для прийняття наказу (п. 80.2.5 ст. 80 ПК України) та визначеним у тексті спірного наказу предметом перевірки. Положення п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України не мають жодного відношення ані до регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, ані до оформлення трудових відносин з працівниками, позаяк підстави для призначення фактичних перевірок з цих питань передбачено іншими підпунктами ст. 80 ПК України, на які контролюючий орган при виданні наказу не посилався.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вищевикладеного суду приходить до висновку про невідповідність оскаржуваного наказу як вимогам податкового законодавства, так і приписам ст. 2 КАС України, що свідчить про його протиправність та має наслідком скасування такого наказу.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13-14, 77, 139, 242-246, 250, 255-262, 295, п.3 Прикінцевих положень, пп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (, адреса: 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Харківській області від 27.02.2020 року № 1248 "Про проведення фактичних перевірок господарських об`єктів ФО-П ОСОБА_2 ( НОМЕР_1 )".

Стягнути на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області ().

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Обчислення строків оскарження рішення суду здійснюється з урахуванням п.3 Прикінцевих положень КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 02 червня 2020 року.

Суддя О.В.Шевченко