Справа № 580/3278/19
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3278/19 Суддя (судді) першої інстанції: С.О. Кульчицький
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Верхнячка-Агро" на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року (повний текст рішення виготовлено24.02.2020) у справі за адміністративним позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Верхнячка-Агро" до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року позивач, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Верхнячка-Агро", звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.06.2019 № про збільшення СТОВ "ВЕРХНЯЧКА-АГРО" суми грошового зобов`язання із сплати податку на доходи фізичних осіб на суму 550 086, 47 грн;

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.06.2019 № про визначення СТОВ "ВЕРХНЯЧКА-АГРО" суми грошового зобов`язання з військового збору на суму 36 798, 38 грн;

- визнати протиправним і скасувати рішення від 12.06.2019 № про застосування до СТОВ "ВЕРХНЯЧКА-АГРО" штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею виплат (авансових платежів), на які нараховується єдиний внесок, - на суму 28 426, 45 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу у якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Зокрема, позивач посилається на те, що суд першої інстанції стверджуючи про вчинення позивачем триваючого порушення не навів жодних правових підстав для такого висновку та не встановив коли саме розпочалося вчинення такого порушення та в чому воно полягало. Разом з тим, як зазначає апелянт, в даній справі граничні строки сплати позивачем ПДФО та військового збору з виплаченої до 01.01.2016 орендної плати з земельних паїв припадали на певні податкові періоди (квартали) 2015 та попередніх років, а тому враховуючи дату прийняття відповідачем оскаржуваних рішень в частині сум штрафу та пені, прийняті поза межами строку давності в 1095 днів.

Також, апелянт вказує, що в акті перевірки від 15.05.2019 року безпідставно вказано про несвоєчасне та не в повному обсязі перерахування податку з доходів фізичних осіб та військового збору із сум орендної плати за земельні ділянки (паї), виплачені в період до 01.01.2016, оскільки такі твердження перевіряючи не стосуються періоду проведення перевірки.

Окрім того, апеляент вказує, що сума ПДФО та військового збору розрахована відповідачем в акті перевірки не відповідає фактичним даним бухгалтерського обліку підприємства.

28.05.2020 до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримав позицію суду першої інстанції.

З огляду на те, що учасники справи скористалися правом подати відзив на апеляційну скаргу, до закінчення встановленого судом десятиденного строку, який обраховується з моменту отримання копії даної ухвали, але не раніше, ніж з дня закінчення карантину, запровадженого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої коронавірусом SARS-Co V-2, колегія суддів вважає можливим здійснити апеляційний розгляд справи.

У відповідності до ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Судом першої інстанції встановлено, що посадовими особами Головного управління ДФС у Черкаській області проведено документальну планову виїзну перевірку Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРХНЯЧКА-АГРО" з питань дотримання податкового законодавства в частині нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 та єдиного соціального внеску за період з 01.01.2011 по 31.12.2018.

За результатами перевірки складено акт перевірки від 15.05.2019 року № 225/23-00-13-0214/32230836, в якому зафіксовано порушення Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕРХНЯЧКА-АГРО":

- пп.168.1.1, пп.168.1.2, п.168.1 ст.168; п.176.2 "а" ст.176 ПК України, що призвело до несвоєчасної сплати до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб з оренди земельних ділянок (паїв) за період з 01.01.2016 по 12.12.2017;

- абз. 2 п. 8 ст. 9 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме несвоєчасно (не в повному обсязі) сплачувались суми єдиного внеску (авансових платежів) в період з 20.06.2015 по 22.04.2016 на загальну суму 284264,53 грн.;

- пп.1.4 п.16 прим.1 підрозділу 10 Розділу XX ПК, що призвело до несплати та несвоєчасної сплати до бюджету військового збору з оренди земельних ділянок (паїв) з порушенням граничного терміну за період з 01.01.2016 по 12.12.2017.

На підставі зазначеного акта перевірки Головним управлінням ДФС у Черкаській області прийнято:

- податкове повідомлення-рішення від 12.06.2019 № про збільшення СТОВ "Верхнячка-Агро" суми грошового зобов`язання із сплати податку на доходи фізичних осіб на суму 550 086, 47 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 12.06.2019 № про визначення СТОВ "Верхнячка-Агро" суми грошового зобов`язання з військового збору на суму 36 798, 38 грн;

- рішення від 12.06.2019 № про застосування до СТОВ "Верхнячка-Агро" штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею виплат (авансових платежів), на які нараховується єдиний внесок, - на суму 28 426, 45 грн.

26.06.2019 СТОВ "ВЕРХНЯЧКА-АГРО" звернулось до Державної фіскальної служби України зі скаргою на податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Черкаській області від 12.06.2019 № , від 12.06.2019 № та рішення від 12.06.2019 № .

Рішенням Державної фіскальної служби України від 31.07.2019 № 36547/6/99-99-11-05-02-25 залишено без задоволення скаргу позивача в частині скасування рішення від 12.06.2019 № , а рішенням від 23.08.2019 № 16/99-99-11-05-01-215 залишено без задоволення скаргу позивача в частині скасування податкових повідомлень рішень від 12.06.2019 № та від 12.06.2019 № .

Суд першої інстанції у задоволенні позовних вимог відмовив та вказав, що СТОВ "ВЕРХНЯЧКА-АГРО", як податковим агентом порушено норми пп.168.1.1, пп.168.1.2, п.168.1 ст.168; п.176.2 "а" ст.176 Податкового кодексу України, що призвело до порушення термінів сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб з орендної плати з земельних ділянок (паїв) з 01.01.2016 по 12.12.2017 та вимоги пп.1.4 п.16 прим.1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, що призвело до несплати та несвоєчасної сплати до бюджету військового збору оренди земельних ділянок (паїв) з порушенням граничного терміну з 01.01.2016 по 12.12.2017.

Даючи правову оцінку викладеним обставинам справи, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про оренду землі» розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно з пп.164.2.5 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу включається зокрема дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння/або користування), визначений у порядку, встановленому п. 170.1. ст.170 Кодексу.

Відповідно до п.п.170.1.4 п. 170.1.1 ст.170 Податкового кодексу України доходи від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю оподатковуються податковим агентом під час її нарахування (виплати) за ставкою, визначеною п. 167.1 ст. 167 Кодексу.

Згідно з п.170.1.1 ст.170 Податкового кодексу України податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельної частки (паю), майнового паю є орендар. При цьому об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі.

Згідно з п. 54.2. ст. 54 Податкового кодексу України грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Згідно з пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із сум такого податку за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 цього Кодексу.

Згідно з пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом.

Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умов одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

У відповідності до пп.168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового-періоду.

Відповідно п.п.170.1.4 п.170.1.1 ст.170 ПК України доходи від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю оподатковуються податковим агентом під час її нарахування (виплати) за ставкою, визначеною п.167.1 ст.167 Кодексу.

Згідно п.170.1.1 ст.170 ПК України податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельної частки (паю), майнового паю є орендар. При цьому об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі.

Відповідно до пп. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України передбачено, що особи, які мають статус податкових агентів, зобов`язані, зокрема, своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; подавати у строки, встановлені, ПКУ для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування.

Відповідно до п.18.1.ст.18 Податкового кодексу України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Отже, податковий агент, орендар, який бере в оренду у фізичної особи майно та сплачує фізичній особі орендну плату зобов`язаний сплатити з такої орендної плати податок на доходи фізичних осіб.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач зареєстрований як юридична особа 24.12.2002, ідентифікаційний код 32230836.

У періоді, який підлягав перевірці, СТОВ "ВЕРХНЯЧКА-АГРО" орендувало земельні ділянки (паї) у фізичних осіб - платників податків для ведення господарської діяльності.

Договори на оренду земельних ділянок (паїв) оформлені згідно вимог чинного законодавства, орендна плата за користування земельними ділянками нараховувалась у розмірі не менше 4,5% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, податок на доходи фізичних осіб нараховувався (утримувався) за ставками визначеними п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України.

За висновками контролюючого органу, з якими погодився суд першої інстанції, СТОВ "ВЕРХНЯЧКА-АГРО" у період з 01.01.2016 по 31.12.2018 року податок з доходів фізичних осіб з орендної плати за земельні паї з 01.01.2016 по 12.12.2017 перераховувався несвоєчасно та не в повному обсязі, з порушенням граничних термінів сплати.

Суд першої інстанції зазначав, що враховуючи суму виплаченої орендної плати з земельних ділянок (паїв) СТОВ "ВЕРХНЯЧКА-АГРО" станом на 01.01.2016 у розмірі 328 881, 64 грн, Дт сальдо по податку на доходи фізичних осіб з орендної плати станом на 01.01.2016 повинен був становити 73 538,75 грн. Залишок по сплаті податку на доходи фізичних осіб з орендної плати складав 32 556,19 грн. Зазначений залишок несплачених сум податку на доходи фізичних осіб, це заборгованість за 2009 рік, що відображено у додатку до акту перевірки "Залишок на початок перевірки". Тому, загальна сума несплаченого податку на доходи фізичних осіб з орендної плати з земельних ділянок (паїв) станом на 01.01.2016 складала 106 094,94 грн.

Згідно пояснень позивача бухгалтерський облік розрахунків підприємства із власниками орендованих земельних ділянок по операціям із нарахування та виплати сум орендної плати за землю ведеться на субрахунку бухгалтерського обліку 684 «Розрахунки за земельні ділянки (паї). Станом на 01.01.2016 у бухгалтерському обліку СТОВ "ВЕРХНЯЧКА-АГРО" сформувалась сума залишку за дебетом рахунку 684 «Розрахунки за земельні ділянки (паї) - 328 553,75 грн. Кредитовий залишок за вказаним рахунком - 26 567,28 грн. відображає ситуацію, коли сума орендної плати за землю є нарахована, але не виплачена станом на облікову дату.

Позивач стверджує, що рахунок 684 ведеться для бухгалтерського обліку витрат підприємства з метою визначення результату до оподаткування податком на прибуток підприємства, і наявність залишку за дебетом по цьому рахунку на суму 328 553,75 грн. не має жодного відношення до зобов`язань з податку з доходів фізичних осіб та військового збору і ніяк не може свідчити про те, що з цієї суми не сплачені ПДФО та військовий збір.

Натомість, сума 328 553,75 грн. це сума орендної плати, яка була виплачена орендодавцем наперед, за майбутні періоди оренди, в період 2013-2015 років, з яких були утримані ПДФО та війський збір та перераховані до бюджету.

Зі змісту податкового повідомлення-рішення від 12.06.2019 № про збільшення СТОВ "Верхнячка-Агро" суми грошового зобов`язання із сплати податку на доходи фізичних осіб за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 550 086, 47 грн., вбачається, що відповідачем притягнуто позивача до відповідальності згідно з п. 127.1 ст.127 ПК України.

Підстовою для прийняття вказаного податкового повідомлення відповідачем зазначено несвоєчасну сплату СТОВ "Верхнячка-Агро" податку на доходи фізичних осіб.

За змістом акту перевірки перевіркою дотримання встановлених строків сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб з інших доходів (оренди земельних паїв) встановлено, що позивач в період з 01.01.2016 по 31.12.2018 податок з доходів фізичних осіб з орендної плати за земельні паї з 01.01.2016 по 12.12.2017 перераховував несвоєчасно, з порушенням граничних термінів сплати.

Так, згідно з п. 127.1 ст.127 ПК України передбачено, що не нарахування і неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1096 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Тобто, зазначена стаття ПК України визначає відповідальність за порушення правил нарахування, утримання та сплати (перерахування) податків.

Натомість, згідно пп. 126.1 ст. 126 ПК України у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, встановлених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Тобто, в разі коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання застосування штрафної санкції здійснюється відповідно до ст. 126 ПК України. При цьому розмір санкції, передбаченої ст. 126 ПК України прямо залежить від часу затримки такої сплати.

Відтак, у разі, якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, передбачених ПК України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до ст. 126 ПК України.

Положення ст. 127 ПК України встановлюється як міра відповідальності, яка покладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено ст. 126 ПК України, а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 27.12.2018 справа № 817/195/15.

Відтак, штрафна санкція, передбачена п. 127.1 ст.127 ПК України, застосовується до платника податку (податкового агента) у випадку, коли сума податку на доходи фізичних осіб не перераховується взагалі або перераховується лише частково; у п. 127.1 ст.127 ПК України відсутнє посилання на застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб, натомість йдеться по несплату податку на доходи фізичних осіб, як факт несплати податку у обсягах, встановлених податковим законодавством України.

Окрім того, за змістом акту перевірки, на час перевірки узгоджені суми грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб вже були сплачені позивачем.

Відповідно, у відповідача були відсутні підстави для накладення на СТОВ "Верхнячка-Агро" штрафу на підставі ст. 127 ПК України.

В той же час, відповідна санкція за порушення платником податків строків сплати узгоджених суму податкового зобов`язання передбачена пп. 126.1 ст. 126 ПК України згідно з якою платники податків, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення встановлених строків сплати узгоджених сум податкового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств .

Проте, відповідна норма не була застосована відповідачем при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 12.06.2019 № .

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у Черкаській області у Черкаській області, як суб`єктом владних повноважень, всупереч ч.2 ст.77 КАС України не доведено вчинення позивачем порушення поаткового законодавства, відповідальність за яке передбачено п. 127.1 ст.127 ПК України, а тому застосування до нього санкцій у вигляду штрафу, передбаченого цією статтею є необґрунтованим, а податкове повідомлення-рішення від 12.06.2019 № є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Підпунктом 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України установлено обов`язок платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.31.1 ст.31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Пунктом 54.2 ст.54 Податкового кодексу України установлено, що грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Відповідно до пп.54.3.5 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Згідно з п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

А тому, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції , що порушення передбачене ст. 127 ПК України є триваючим, оскільки останнє є вчиненим (закінченим) з моменту виплати доходу на користь іншого платника без нарахування (утримання або сплати) податку незалежно від того, яка саме із вказаних дій була вчинена під час проведення виплати доходу щодо одного чи кількох платників податків або ж такі дії були вчинені сукупно.

Статтею 102 ПК України, встановлені строки давності та їх застосування.

Відповідно до п. 102.1. вказаної статті, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з ж п.102.4. ст. 102 ПК України, у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Отже зазначеними нормами чітко визначено право контролюючого органу самостійно визначити суму податкового зобов`язання протягом трьох років (1095 днів) з моменту граничного строку для подачі податкової декларації або строку сплати грошових зобов`язань та право стягнути з платника податковий борг протягом 1095 календарних днів, за умови дотримання строку нарахуванням контролюючим органом грошового зобов`язання.

В даному випадку право контролюючого органу самостійно визначити суму податкового зобов`язання протягом трьох років (1095 днів) обраховується з моменту граничного строку сплати грошових зобов`язань, який залежить від дати виплати доходу на користь іншого платника без нарахування (утримання або сплати) податку.

Оскільки оскаржуване податкове повідомлення-рішення № про збільшення СТОВ "Верхнячка-Агро" суми грошового зобов`язання із сплати податку на доходи фізичних осіб на суму 550 086, 47 грн прийняте 12.06.2019, колегія суддів вважає, що навіть, якщо позивачем було допущено пропуск строку сплати податку на доходи фізичних осіб, однак суд враховує, що це суми орендної плати, які були виплачені орендодавцем наперед, за майбутні періоди оренди, в період 2013-2015 років, то контролюючий орган при застосуванні до позивача штрафних (фінансових) санкцій порушив граничні строки застосування таких санкцій, понад 1095 днів з моменту вчинення порушення, що є самостійною підставою для скасування такого повідомлення-рішення.

Враховуючи, що судом встановлено протиправність податкового повідомлення-рішення № , відповідно податкове повідомлення-рішення від 12.06.2019 № про визначення СТОВ "Верхнячка-Агро" суми грошового зобов`язання з військового збору на суму 36 798, 38 грн. та рішення від 12.06.2019 № про застосування до СТОВ "Верхнячка-Агро" штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею виплат (авансових платежів), на які нараховується єдиний внесок є також протиправними як похідні та такими, що підлягають скасуванню.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не виконано обов`язок, визначений ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України та не доведено правомірність оскаржуваних рішень.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Верхнячка-Агро" до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

Судом апеляційної інстанції встановлено невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи .

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір згідно платіжного доручення № 944 від 16.10.2019 року у розмірі 9 229,68 грн. ( т.1 а.с.8) та за подання апеляційної скарги згідно платіжного доручення № 363470 від 13.03.2020 - 13844, 53 грн.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області в загальній сумі 23 074,21 грн.

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Верхнячка-Агро" на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року - задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Верхнячка-Агро" до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області від 12.06.2019 № про збільшення Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Верхнячка-Агро" суми грошового зобов`язання із сплати податку на доходи фізичних осіб на суму 550 086, 47 грн.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області від 12.06.2019 № про визначення Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Верхнячка-Агро" суми грошового зобов`язання з військового збору на суму 36 798, 38 грн.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області від 12.06.2019 № про застосування до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Верхнячка-Агро" штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею виплат (авансових платежів), на які нараховується єдиний внесок.

Стягнути на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Верхнячка-Агро" (, адреса: 20022, вул.Свердлова,2, смт.Верхнячка, Христинівський район, Черкаська область) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області ( , адреса: 18002, вул.Хрещатик, 235, м.Черкаси) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в загальній сумі 23 074 (двадцять три тисячи сімдесят чотири) грн. 21 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови підписано 01 червня 2020 року.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В.Безименна