Справа № 640/24223/19
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Гайворонського В.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року, суддя Аверкова В.В., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві викладене в листі від 09 жовтня 2019 року № 235002/03 про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугою років;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 01 жовтня 2019 року перерахунок та виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1 без обмеження її граничного розміру, з розрахунком 90 % від суми місячної заробітної плати, зазначеної в довідці Прокуратури міста Києва від 27 вересня 2019 року № 18/192, без обмеження її граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для задоволення клопотання про вихід із письмового провадження та проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працює в органах прокуратури та з 2005 року отримує пенсію за вислугою років, призначену на підставі статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ.

01 жовтня 2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії за вислугою років на підставі довідки Прокуратури міста Києва від 27 вересня 2019 року № 18/192.

Листом від 09 жовтня 2019 року № 235002/03 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило позивачу у проведенні перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугою років з посиланням на те, що відповідно до пункту 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. На даний час порядок відсутній щодо здійснення перерахунку працюючим прокурорам у зв`язку з підвищенням заробітної плати.

Вважаючи вказану відмову протиправною, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначався ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 року №1789-ХІІ "Про прокуратуру".

Відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05.11.1991 року (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001 року), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2%, але не більше 90% від суми місячного (чинного) заробітку.

Як свідчать матеріалами справи, пенсію позивачу призначено на підставі ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 року №1789-ХІІ "Про прокуратуру".

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року № 76-VIII були внесені зміни до ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, зокрема ч.18 викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

15.07.2015 року набрав чинності новий Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VІІ.

Відповідно до Розділу ХІІ Перехідних положень Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII положення Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ (крім окремих статей) визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VII.

Колегія суддів зазначає, що позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії 01 жовтня 2019 року, при цьому посилався на норми ч.1 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014 року, якою визначено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років, незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців.

Частиною 2 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VII визначено, що пенсія призначається в розмірі 60% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Тобто, ч.ч. 1.2 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VII визначають порядок призначення пенсії.

Разом з цим, порядок перерахунку призначених пенсій (на момент звернення позивача з заявою) регулювався ч. ч. 13, 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014 року.

Так, згідно з ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VII у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 13 Розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VII на Кабінет Міністрів України покладено обов`язок у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.

Таким чином, на час звернення позивача (01.10.2019 року) з заявою про перерахунок пенсії Кабінетом Міністрів України нормативно-правовий акт, яким визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, прийнято не було.

При цьому, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148-VIII від 03.10.2017 року до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" внесені зміни, які стосуються переведення пенсій осіб, яким призначено пенсії на підставі спеціальних нормативно-правових актів.

Так, згідно пункту 4-7 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України "Про Кабінет Міністрів України", «;Про державну службу», «;Про Національний банк України», «;Про дипломатичну службу», «;Про службу в органах місцевого самоврядування", «Про прокуратуру", «;Про статус народного депутата України», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про судову експертизу», «;Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «;Про наукову і науково-технічну діяльність», «;Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів» Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

Згідно п. 13 розділу XV "Прикінцеві положення "Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції, яка набрала чинності з 11.10.2017 року та застосовується з 01.10.2017 року, у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до, зокрема, "Про прокуратуру", її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення.

До такого переведення розмір пенсії, встановлений до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" не переглядається та пенсія не індексується.

Різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до зазначених законодавчих актів, та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" прямо передбачено неможливість перерахунку пенсії, призначено на підставі Закону України "Про прокуратуру" до 01.10.2017 року.

Крім того, іншими законодавчими актами України не було передбачено здійснення такого перерахунку.

Водночас, невиконання/виконання Кабінетом Міністрів України вимог пункту 13 Розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014 року щодо статті 86 цього Закону - не є предметом даного спору.

Предметом даного спору є правомірність/неправомірність дій/рішень Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві.

Разом з тим, Пенсійний фонд України, як орган державної влади, в силу вимог ч. 2 ст.19 Конституції України зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Натомість, відсутність умов та порядку перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій не дає підстав Пенсійному фонду України (територіальним органам) діяти не свій власний розсуд.

Отже, відповідач мав діяти та діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів вважає, що відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії, орган Пенсійного фонду України діяв правомірно, оскільки відсутність умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, як це передбачено у ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014 року не може вважатися доказом протиправності дій Пенсійного фонду України і покладати на нього обов`язки, не передбачені законодавством.

Колегія суддів апеляційної інстанції також зазначає, що рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 № 1697-VІІ зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, колегія суддів зазначає наступне, визнана неконституційною, втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 13.12.2019 року.

Таким чином, на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії (01.10.2019 року), положення ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" були чинними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019 повернуто працівникам прокуратури право на перерахунок пенсій, однак до ухвалення цього Рішення, тобто на момент виникнення спірних правовідносин, положення частини 20 статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ «Про прокуратуру» були чинними.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 30.04.2020 року у справі № 334/3092/16-а (2-а/334/17/17).

Колегія суддів апеляційної інстанції також вважає за необхідне зазначити, що в Рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 на правовідносини, пов`язані з розглядом заяви від 01 жовтня 2019 року про перерахунок раніше призначеної пенсії за вислугою років на підставі довідки Прокуратури міста Києва від 27 вересня 2019 року № 18/192, не може вплинути, оскільки вони виникли та існували до його прийняття.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Разом з цим обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Як встановлено судом, на момент звернення позивача до суду підстав для перерахунку пенсії не було, а тому відповідач правомірно відмовив у проведенні такого перерахунку.

Поновлення права на перерахунок пенсії позивачу відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 не позбавляє останнього права на звернення до пенсійного органу з відповідною заявою про проведення такого перерахунку.

З урахуванням вищевикладених доводів та встановлених у справі обставин, колегія суддів приходить до висновку про помилковість висновків суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а тому рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року є помилковим та підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року скасувати та ухвалити у справі постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовити в повному обсязі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.