Справа № 260/435/20
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

01 червня 2020 рокум. Ужгород№ 260/435/20

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.,

з участю секретаря судового засідання Міци О.-Д.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 не з`явився;

відповідач Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України представник не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2020 року до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), в якому просив суд: "1. Визнати протиправними дії Відповідача - Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ), яка виявилася у невидачі Позивачу - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ), довідки про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 ; 2. Визнати протиправними дії Відповідача - Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, ( АДРЕСА_2 , ), щодо непроведення повного розрахунку при звільненні - невиплату компенсації за неотримане речове майно Позивачу - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ), в день виключення із списків частини (11.12.2019 року); 3. Стягнути з Відповідача - Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ), на користь Позивача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 58522, грн. 26 копійок (п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот двадцять дві гривні двадцять шість копійок), з урахуванням грошової компенсації у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення; 4. Розглянути справу з повідомленням та викликом сторін за правилами спрощеного провадження."

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року було прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та (або) виклику учасників в адміністративній справі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року було витребувано докази.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року було витребувано докази.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року було постановлено розгляд даної справи провести за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11 грудня 2019 року був звільнений з військової служби у запас за статтею 26 частиною 5 пунктом "а" Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". При звільненні йому не була виплачена компенсація за неотримане речове майно. На звернення позивача із заявою про надання довідки про вартість неотриманого речового майна, що належало до видачі на момент звільнення та про виплату компенсації за неотримане речове майно під час проходження військової служби, відповідачем було відмовлено у наданні зазначеної довідки та виплаті компенсації за неотримане речове майно. Позивач вважає зазначену відмову такою, що порушує його право на соціальний захист.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що законодавством України передбачається виплата військовослужбовцям грошової компенсації замість речового майна на підставі наказу командира військової частини виданого за результатами рапорту військовослужбовця. Разом з тим, позивач наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 11 грудня 2019 року, яким його було виключено зі списків в/ч НОМЕР_1 (звільнено) не оскаржував, з рапортом (заявою) про не виключення його зі списків особового складу частини без проведення з ним повного розрахунку не звертався, що підтверджує те, що він фактично погодився на проведення неповного розрахунку (в частині не виплати компенсації за не отримане речове майно) при виключенні зі списків особового складу військової частини. Окрім, цього відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24 березня 2020 року № 69 ОСОБА_1 було виплачено належні йому кошти в сумі 41205,45 грн (без врахування 1,5 % військового збору) в повному обсязі, заборгованості з цього приводу немає. Що стосується посилання позивача, про те, що йому протиправно не надавалась довідка про вартість речового майна, що належить до видачі відповідач зазначив, що таку позивачу було надіслано разом із листом від 28 грудня 2019 року 50/02/27/3-2044. Разом з тим, позивач за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 з відповідним рапортом щодо виплати йому грошової компенсації замість речового майна не звертався. У зв`язку із наведеним вище, відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі.

Учасники справи в підготовче засідання не з`явилися та не повідомили суд про поважність причин неявки, хоча судом вживалися заходи щодо їх виклику, що передбачені Главою 7 Розділу І КАС України.

29 травня 2020 року на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду надійшло клопотання представника відповідача, відповідно до якого останній просив відкласти судове засідання призначене на 01 червня 2020 року, оскільки представник відповідача залучений до участі в інших судових засіданнях, що будуть проходити в Львівському окружному адміністративному суді (а.с.а.с. 76-78).

Судом зазначається, що у даній справі судом не визнавалася необхідність обов`язкової участі учасників справи.

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд, враховуючи наявність достатньої кількості доказів у справі, а також скорочені строки розгляду вказаної справи, наявність правової позиції учасників справи щодо спірних правовідносин судом вирішено у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи відмовити та проводити розгляд справи у відсутності учасників справи. Відповідна ухвала зафіксована у протоколі судового засідання.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що, позивач проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.

29 квітня 2015 року позивач отримав посвідчення учасника бойових дій Серії НОМЕР_4 від (а.с. 21).

Наказом начальника ЗТУ НГУ від 29 листопада 2019 року за № 80 старшину ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас у зв`язку із закінченням 11 грудня 2019 року строку контракту у відповідності за статті 26 частини 5 пункту 2 підпункту "а" Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 11 грудня 2019 року за № 277 із позивачем припинено контракт про проходження служби в Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу (а.с. 22).

Позивач вказує, що станом на день підписання наказу від 11 грудня 2019 року за № 277, відповідачем не виплачена компенсація за неотримане речове майно.

Листом від 28 грудня 2019 року № 50/02/27/3-2044 на звернення позивача із заявою про виплату компенсації за неотримане речове майно під час проходження військової служби, позивача було повідомлено про те, що за період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, сума за неотримане речове майно позивача, яке належить до видачі становить 58522,26 грн, однак при надходженні коштів позивача буде повідомлено, після чого кошти будуть перераховані позивачу. Крім того, вказаним листом позивачу було надіслано довідку про вартість речового майна, що належить до видачі, що зазначено у самому листі. (а.с. 24).

З матеріалів справи суд вбачає, що відповідно до довідки від 24 лютого 2020 року № 141 військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 становить 41205,45 грн (а.с.а.с. 59, 60).

Відповідач зазначає, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24 березня 2020 року № 69, позивачу було виплачено грошову компенсацію вартості речового майна в сумі 41205,45 грн (а.с. 63).

Відповідно до статті 19 частини 2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 2 частини 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-ХІІ від 25.03.1992 року (далі по тексту - Закон України № 2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Статті 24 частиною 2 Закону України № 2232-XII, встановлено, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі по тексту - Закон України № 2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 12 частини 2 Закону України № 2011-XII у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Статтею 91 частиною 1 Закону України № 2011-XII встановлено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 абзацу 1 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 (далі - Порядок № 178): виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Згідно із пунктом 3 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Пунктом 4 Порядку № 178 встановлено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації .

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком (пункт 5 Порядку № 178).

Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року № 232 (далі - Інструкція № 232), встановлено, що військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог Порядку № 178. Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку № 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

Відповідно до пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.грудня 2008 року № 1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Таким чином, у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Застосовування в пункті 3 Порядку № 178 словосполучення "у разі звільнення з військової служби", а не, наприклад, "при звільненні з військової служби", дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).

Отже, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

На користь вказаного висновку свідчить те, що в пункті 4 Порядку № 178 передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме рапорту, як особливої, передбаченої спеціальним законодавством форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника в різних випадках службової діяльності, так і заяви, як звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів.

Вказаний висновок щодо застосування норм права узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 803/756/17 (адміністративне провадження № К/9901/38716/18) та постанові від 23 серпня 2019 року у справі № 2040/7697/18 (адміністративне провадження № К/9901/16211/19).

В позовній заяві позивач вказує, що на його звернення з заявою про виплату компенсації за неотримане речове майно під час проходження військової служби, відповідач не інформував позивача про причини непроведення з ним повного розрахунку при звільненні в частині виплати грошової компенсації за неотримане речове майно, та підстави за яким не було видано довідки про вартість речового майна що належить позивачеві до видачі.

З даного приводу суд вважає за необхідне вказати, що листом від 28 грудня 2019 року № 50/02/27/3-2044 на звернення позивача із заявою від 09 грудня 2019 року № 153-В-Т-Б про виплату компенсації за неотримане речове майно під час проходження військової служби, позивача було повідомлено про те, що за період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, сума за неотримане речове майно позивача, яке належить до видачі становить 58522,26 грн, однак при надходженні коштів позивача буде повідомлено, після чого кошти будуть перераховані позивачу. Крім того, вказаним листом позивачу було надіслано довідку про вартість речового майна, що належить до видачі, що зазначено у самому листі. Позивачем не було наведено аргументів, які б свідчили про те, що разом із листом вказана довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, йому не надходила (а.с. 24).

Право позивача на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно відповідачем не заперечувалося як і не заперечувалося й те, що позивачем відповідне звернення було спрямоване відповідачеві.

Вказаний лист суду було надано позивачем під час звернення з позовом. Таким чином судом резюмується що позивачем було отримано довідку про вартість речового майна, що належить до видачі, а відтак вимога позивача щодо порушення його права відповідачем за посередництвом невидачі йому довідки про вартість речового майна, що належить до видачі є необґрунтованою.

Таким чином, судом встановлено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі позивачу, була надіслана відповідачем на адресу позивача, у зв`язку з чим в частині позовних вимог про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невидачі позивачу, довідки про вартість речового майна, що належить до видачі необхідно відмовити.

Згідно зі статтею 9 частиною 2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" № 704 від 30 серпня 2017 року, установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Несвоєчасно виплачена грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, - не є щомісячним чи одноразовим додатковим видом грошового забезпечення.

Компенсація за неотримане речове майно не входить до грошового забезпечення військовослужбовця, оскільки, закупівля речового майна здійснюється незалежно від виплати грошового забезпечення і лише при незабезпеченні військовослужбовця речовим майном, відповідно до пункту 7 Порядку № 178 здійснюється виплата грошової компенсації.

Таким чином, грошова компенсація за неотримане речове майно не входить до складу грошового забезпечення та до виплат, які б належали позивачу при звільненні, та носить одноразовий характер. Крім того, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

У зв`язку з вищенаведеним у задоволенні позову в частині визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, щодо непроведення повного розрахунку при звільненні - невиплату компенсації за неотримане речове майно позивачу в день виключення із списків необхідно відмовити.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача грошову компенсацію за неотримане речове майно в розмірі 58522,26 грн посилаючись на лист відповідача від 28 грудня 2019 року № 50/02/27/3-2044 (а.с. 24), в якому зазначено саме таку суму. Інших доказів на підтвердження вказаної суми позивачем не надано.

З матеріалів справи суд вбачає, що відповідно до довідки від 24 лютого 2020 року № 141 військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 становить 41205,45 грн (а.с.а.с. 59, 60).

При цьому відповідачем не було подано до суду доказів фактичної виплати позивачеві грошової компенсації за неотримане речове майно в сумі 41205,45 грн, оскільки наявність наказу від 24 березня 2020 року № 69 про виплату грошової компенсації вартості речового майна в сумі 41205,45 грн (а.с. 63) не свідчить про фактичне отримання вказаних коштів позивачем.

Отже, станом на час розгляду даної справи відсутні докази виплати позивачеві заборгованість перед позивачем в сумі 41205,45 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 41205,45 грн.

За правилами встановленими статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до статті 77 частини 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 пункту 13 Закону України "Про судовий збір", то питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись 242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання витини дії задовольнити частково.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 41205,45 (сорок одна тисяча двісті п`ять гривень 45 копійок) грн.

У задоволенні позову у частині інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 01 червня 2020 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі було складено 03 червня 2020 року.

СуддяС.Є. Гаврилко