Справа № 311/2893/17
Суддя: Задорожко Д. А.
Дата ухвалення: 2020-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

05.06.2020 Провадження № 8-а/311/1/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2020 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі колегії суддів:

головуючого судді Задорожка Д.А.

судді Сидоренко Ю.В.

судді Пушкарьової С.П.

за участі секретаря судового засідання Листопад В.І.

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду у зв`язку з виключними обставинами постанови Василівського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2017 року у справі №311/2893/17 (провадження №2-а/311/59/2017) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

03 листопада 2017 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшов позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, в якому позивач просив суд: визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області щодо недоплати щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2017 рік відповідно до положень статті 12 Закону України «Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту»; зобов`язати Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області здійснити перерахунок та виплату неоплаченої суми щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2017 рік в сумі 5360,00 грн.

Постановою Василівського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2017 року, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

12 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд за виключними обставинами постанови Василівського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2017 року у справі №311/2893/17 (провадження №2-а/311/59/2017).

Заява обґрунтована тим, що рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 року по справі №1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України окреме положення п.26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що є виключною обставиною для перегляду судового рішення по даній справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 березня 2020 справу передано на розгляд головуючому судді Нікандровій С.О.

Ухвалою суду від 17 березня 2020 року задоволено заяву про самовідвід судді Нікандрової С.О.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 березня 2020 справу передано на розгляд головуючому судді Задорожко Д.А.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 30 березня 2020 відкрито провадження за виключними обставинами, призначено розгляд заяви за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 30 квітня 2020 року колегією у складі трьох суддів, визначеною відповідно до статті 31 КАС України.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 31 березня 2020 визначено склад колегії: Задорожко Д.А. (головуючий суддя), Пушкарьова С.П., Сидоренко Ю.В.

В письмовому відзиві на заяву про перегляд рішення суду за виключними обставинами Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області просило в задоволенні заяви відмовити в повному обсязі.

Судове засідання, призначене на 30 квітня 2020 року не відбулося у зв`язку з зайнятістю судді Задорожко Д.А. в іншому процесі, розгляд справи відкладено на 15 травня 2020 року.

Судове засідання, призначене на 15 травня 2020 року не відбулося у зв`язку з відпусткою судді Пушкарьової С.П., розгляд справи відкладено на 05 червня 2020 року.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, в заяві про перегляд судового рішення за виключними обставинами просив розглянути справу без його участі.

Представник Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомлено, про дату, час та місце розгляду справи було повідомлено своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.368 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якою визначено порядок здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, неявка заявника або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до ч.3 ст.194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи, що безпосередня участь сторін у судовому засіданні, в даному випадку, не є обов`язковою, а матеріали справи містять достатньо письмових доказів для з`ясування фактичних обставин, та з огляду на постанову Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відкладення розгляду справи спричинить невиправдане порушення процесуального строку її розгляду.

Відповідно до ч.4 ст.299 КАС України, розгляд справи здійснювався у письмовому провадженні без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши матеріали заяви про перегляд судового рішення Василівського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2017 року у справі №311/2893/17 у зв`язку з виключними обставинами, матеріали справи, колегія суддів встановила наступне.

Постановою Василівського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2017 року у справі №311/2893/17 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Василівського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2017 року у справі №311/2893/17 (2-2/311/59/2017) залишено без змін.

Відповідно до ст.361 КАС України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України, однією з підстав для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акту чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

27 лютого 2020 року Конституційним Судом України ухвалено рішення у справі №1-247/2018 (3393/18), яким вирішено визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №45, ст.425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №45, ст.425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до ст.152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічні норми передбачає стаття 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13 липня 2017 року №2136-VIII.

Враховуючи наведене, окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, втратило чинність саме з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України, тобто з 27 лютого 2020 року.

Отже, визнання неконституційними певних положень чинного законодавства в подальшому, не може мати наслідком визнання протиправними рішення, дій відповідача, яке було прийняте до визнання таких норм неконституційними, оскільки відповідач не мав підстав не враховувати чинні на час прийняття відповідного рішення норми законодавства.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин та на час ухвалення постанови Василівського районного суду Запорізької області від 22 листопада 2017 року положення зазначеної норми були чинними та підлягали застосуванню відповідачем.

Колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладену в постанові від 17 грудня 2019 року у справі №808/2492/18. Відмовляючи у задоволенні заяви, суд зазначив, що наявність рішення Конституційного Суду України №1-р(II)/2019 від 25 квітня 2019 року в справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19) не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить факту допущення судом помилки під час розв`язання спору. На час виникнення спірних правовідносин та на час ухвалення рішення судом закон був чинним та підлягав застосуванню.

У цій же постанові Верховний Суд звернув увагу на те, що із тексту імперативних приписів п.1 ч.5 ст.361 КАС України вбачається, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом у процесі розв`язання справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки, якщо рішення суду ще не виконане.

Колегія суддів дійшла висновку, що в ситуації, яка є предметом дослідження, рішення не може вважатись невиконаним в контексті приписів п.1 ч.5 ст.361 КАС України, оскільки рішення, що набрало законної сили, яким у задоволенні позову відмовлено, не передбачає примусового виконання.

Також колегія суддів враховує висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду, при вирішенні питання наявності підстав для передачі справи на її розгляд, в ухвалі від 25 березня 2020 року у справі №808/1628/18 (спірні правовідносини виникли щодо розгляду заяви про перегляд рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 липня 2018 року за виключними обставинами в зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 25 квітня 2019 року у справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19), де зазначено наступне:

«У постанові від 14 січня 2020 року у справі №910/20190/16 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що ухвалення Конституційним Судом України рішення, яке покладено в основу заяви, як підстава для перегляду постанови суду за виключними обставинами, не є правовою підставою для її скасування, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин у справі, що переглядається, пункт 13 частини першої статті 17 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» був чинним і у встановленому законом порядку така норма закону неконституційною не визнавалась.

З огляду на ці та інші подібні постанови Верховного Суду касаційний суд підсумовує, що підхід, сформований рішеннями судів, що входять до різних судових палат і касаційних судів Верховного Суду, не визнає права на перегляд за виключними обставинами судових рішень з підстав, передбачених пунктом 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, з трьох причин: на момент ухвалення судових рішень норма закону, згодом визнана неконституційною, була чинною; рішення не підлягали виконанню; перегляд рішень з цих підстав порушує принцип правової визначеності (res judicata)».

Приймаючи до уваги, що на момент ухвалення постанови Василівського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2017 року застосована судом норма пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, яка згодом визнана неконституційною, була чинною; постановою суду відмовлено в задоволенні позову, отже рішення не підлягало примусовому виконанню; а перегляд рішення суду, яке набрало законної сили, з наведених підстав порушує принцип правової визначеності (res judicata), колегія суддів дійшла висновку, що ухвалення Конституційним Судом України рішення від 27 лютого 2020 року у справі №1-247/2018 (3393/18) не може слугувати підставою для перегляду за виключними обставинами постанови Василівського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2017 року у справі №311/2893/17 (провадження №2-а/311/59/2017) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Керуючись ст.ст. 361, 368, 369 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду у зв`язку з виключними обставинами постанови Василівського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2017 року у справі №311/2893/17 (провадження №2-а/311/59/2017) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Василівський районний суд Запорізької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями.

Головуючий - суддя Д.А.Задорожко

Судді С.П.Пушкарьова

С.О.Нікандрова