Справа № 183/1761/20
Суддя: Сорока О. В.
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/1761/20
№ 2-а/183/141/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.М.,

секретаря Пащенко А.С.,

розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Рутковського Олександра Валерійовича, третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

в с т а н о в и в:

26 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду з позовом до інспектора роти №4 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Рутковського О.В., в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2262458 від 18.03.2020 року.

Свій позов ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вищевказаною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.11 ст.121 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 850 грн. Як зазначено у постанові, 18.03.2020 року о 08.59 годині, позивач керуючи транспортним засобом, обладнаним засобом пасивної безпеки, здійснив перевезення дитини, зріст якої 145 см. та менше 12-річного віку без використання спеціальних засобів, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією, чим порушив п.21.11 б. ПДР України.

Між тим, позивач вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною, зокрема з тих підстав, що відповідно до ч.11 ст.121 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого ч.10 цієї статті. Тобто працівник поліції склав відносно позивача за повторне протягом року порушення правил перевезення дітей, з чим останній категорично не згоден, оскільки до адміністративної відповідальності за порушення ч.10 ст.121 КУпАП за останній рік не притягувався та жодного слова в постанові поліцейського про повторність не вказано, а тому вважає, що склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.11 ст.121 КУпАП в його діях відсутній, тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 26 березня 2019 року відкрите спрощене позовне провадження у справі. Відповідною ухвалою суду залучено в якості третьої особи у справі - Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити (а.с.20).

Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома.

Згідно ч.2 ст. 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Представник третьої особи в судове засідання також не з`явився, надіславши до суду письмові пояснення, в яких, серед іншого зазначив наступне. Так, 18.03.2020 року близько 08.59 годин відповідачем було винесено постанову серії ЕАК №2262458 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 10 статті 121 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу розміром 850 грн. Вказана постанова обґрунтована тим, що позивач керуючи ТЗ Мерседес - Бенз д.н.з. НОМЕР_1 здійснював перевезення дитини, зріст якої 145 см. та менше 12 - річного віку без використання спеціальних засобів, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією, чим порушив п.21.11.ПДР. При цьому, вказавши в оскаржуваній постанові частину 11, а не частину 10 статті 121 КУпАП, як того вимагає кваліфікація правопорушення, це не може слугувати підставою для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, яка відповідає вимогам Закону, а також не може створювати підстав для звільнення особи від відповідальності за адміністративне правопорушення. Сам позивач не надав жодних доказів, які спростували б факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.10 ст.121 КУпАП, а тому у задоволенні позову ОСОБА_1 просять відмовити, а справу розглянути без участі представника ДПП (а.с.14-16).

На підставі ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Суду подано копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2262458, винесену 18.03.2020 року Інспектором роти №4 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Рутковським Олександром Валерійовичем, у відповідності до якої ОСОБА_1 , 18.03.2020 року о 08.59 годин, керуючи транспортним засобом MERSEDES-BENZ ATEGO номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки здійснював перевезення дитини, зріст якої 145 см. та менше 12-річного віку без використання спеціальних засобів, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією, чим порушив п.21.11.б ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.11 ст.121 КУпАП, тому на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. (а.с.5).

Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску строку оскарження постанови про адміністративне стягнення з поважних причин за заявою особи, щодо якої винесено постанову може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Оскаржувана постанова була винесена 18.03.2020 року, позовна заява зареєстрована в канцелярії суду 26.03.2020 року, а тому строк звернення до суду позивачем пропущено не було.

При дослідженні вказаної постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2262458 від 18.03.2020 року щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, судом встановлено порушення вимог КУпАП.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Таким чином протокол, на рівні з поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями свідків, є одним із засобів встановлення фактичних даних на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції визначається Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 р. № 1376.

Згідно з п. 3 зазначеної Інструкції протоколи про адміністративні правопорушення не складаються у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. При ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

Тобто, орган поліції у випадку незгоди особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Так, представником Департаменту патрульної поліції надано DVD - диск з файлами, який досліджено судом в порядку ст.220 КАС України, на якому, міститься відеозапис, де зафіксовано лише розмову працівників поліції та позивача, зокрема останній оспорив особа допущене порушення та зазначив, що буде оскаржувати постанову в суді, на що, відповідач повідомив, що постанова вже пишеться, і в ній буде все зазначено, а позивач потім матиме змогу ознайомитися за яке порушення його притягнули до адміністративної відповідальності.

Отже, в даній спірній ситуації, враховуючи оспорення позивачем порушення, суд вважає, що відповідач був зобов`язаний скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП.

Однак, такий протокол уповноваженою посадовою особою органу поліції складено не було, що свідчить про порушення приписів вказаної вище Інструкції та ч. 5 ст. 258 КУпАП.

Крім того, п.18 Інструкції визначено, що протокол про адміністративне правопорушення та матеріали про вчинене адміністративне правопорушення відповідно до ст. 257 КУпАП надсилаються (надаються) органу (посадовій особі), уповноваженому(ій) розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Проте, справа була розглянута і спірна постанова була винесена відповідачем на місці вчинення правопорушення.

Виходячи зі змісту положень КУпАП, перелік адміністративних правопорушень, визначених частиною першою статті 258 КУпАП, за які адміністративне стягнення накладається та стягується на місці вчинення правопорушення є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Також, судом встановлено, що розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу інспектор роти №4 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції капрал поліції Рутковський О.В. не роз`яснив та не надав позивачу ОСОБА_1 можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП, що також підтверджується вищевказаним відеозаписом. А після висловлення звинувачень, відповідач виніс постанову не надав жодних доказів правопорушення, передбаченого ч. 11 ст. 121 КУпАП, при цьому не вірно визначив частину статті, за яку настає адміністративна відповідальність та за якою кваліфіковано дії позивача, що не надає можливості суду перевірити, чи наявний в діях ОСОБА_1 склад інкримінованого йому правопорушення.

Будь-якої підготовки до розгляду справи не проводилось, не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Такими діями відповідач порушив вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, відповідно до вимог ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

При цьому, у постанові по справі про адміністративне правопорушення, відсутні дані про наявність додатків до неї, як і відсутні дані про складення протоколу про адміністративне правопорушення, відібрання пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснення їй прав, передбачених ст.268 КУпАП, відібрання пояснень від свідків. В пункті 9 оскаржуваної постанови не зазначено жодних доказів, що до неї додаються.

Інших доказів, які б свідчили про порушення позивачем правил дорожнього руху, судом також не встановлено, тобто факт правопорушення зафіксовано лише в оскаржуваній постанові, яка не може бути беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного проступку, оскільки по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Крім того, зазначена постанова є предметом оскарження, тому не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження вказаних у ній обставин.

Відповідності до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

У відповідності до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному прав, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

У відповідності до ч.1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а ч.2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи, що обов`язок доказування в даній справі покладено саме на відповідача, однак за відсутності встановлених законом доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, суд дійшов висновку щодо недоведеності відповідачем правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та відповідно відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.11 ст.121 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною 3 статті 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищевикладені норми закону та фактичні обставини справи, суд приходить висновку про те, що постанова серії ЕАК №2262458 від 18.03.2020 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 77, 120, 241-246, 250, 286 КАС України, ст. ст. 121, 247, 292, 293 КУпАП, Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2262458, винесену 18.03.2020 року інспектором роти №4 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Рутковським Олександром Валерійовичем.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.11 ст. 121 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сорока О.В.