Справа № 824/499/20-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 р. м. Чернівці справа № 824/499/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області про скасування рішень

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом, у якому просить :

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення - рішення №-2412 від 04.12.2019 року, №1-2412 від 04.12.2019 року, №1-2412 від 04.12.2019 року Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем протиправно винесені податкові повідомлення - рішення №-2412 від 04.12.2019 року, №1-2412 від 04.12.2019 року, №1-2412 від 04.12.2019 року. Вказані податкові повідомлення-рішення позивач вважає протиправними, оскільки у податкового органу була відсутня компетенція нараховувати орендну плату за земельну ділянку, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :30:001:0048. Окрім того, оскаржені податкові повідомлення - рішення не відповідають установленій формі, не містять посилання на норми законодавства. У позивача існує обов`язок по сплаті орендної плати на підставі договору, а не на підставі податкових повідомлень-рішень, що винесені податковим органом.

Ухвалою суду від 20.03.2020 р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

06.05.2020 р. відповідач надав відзив на адміністративний позов, в якому проти заявлених позовних вимог заперечив та вказав, що нарахування позивачу орендної плати за оскарженими податковими повідомленнями - рішеннями відбулося в межах повноважень податкового органу та на підставі листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 04.01.2019 року №22-28-0.22-125/2-19 "Про індексацію нормативно грошової оцінки земель".

Таким чином, відповідач вказує, що в діях податкового органу не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача та у зв`язку з вищенаведеним просить відмовити у задоволенні позову.

04.06.2020 р. винесено ухвалу про заміну сторони в порядку процесуального правонаступництва.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

07 грудня 2006 року між Чернівецькою міською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки за № 3326, згідно з умовами якого, на підставі рішення 8 сесії Чернівецької міської ради V скликання від "27" жовтня 2006 року за №136, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування та володіння земельну ділянку, кадастровий номер :30:001:0048, загальною площею 0,2076 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , економіко-планувальна зона № 30, за кодом використання до УКЦВЗ: 1.11.6 - інша комерційна діяльність, на строк до 16.02.2054 для обслуговування будівлі.

Зазначений договір нотаріально посвідчений та зареєстрований 29.05.2007 у Чернівецькій регіональній філії ДП "Центр ДЗК".

Пунктом 7 даного Договору встановлено, що річна орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі і становить 8303,54 грн.

Відповідно до п.10 Договору передбачено, що розмір орендної плати переглядається у разі: зміни умов господарювання, передбачених цим договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у т. ч. внаслідок інфляції та індексації у відповідності до чинного законодавства; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами, в інших випадках передбачених законом.

У пункті 28 Договору сторони погодили, що зміна умов цього договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін шляхом укладення додаткових договорів. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов цього договору спір розв`язується у судовому порядку.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області 26.02.2014 у справі № 926/955/13 внесено зміни до договору оренди землі № 3326 від 7 грудня 2006 року, який укладений між Чернівецькою міською радою та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 , а саме пункт 7 Договору викладно в такій редакції: "Річна орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі і становить 51607,08 грн".

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 08.07.2014 р. по справі №926/955/13 рішення Господарського суду Чернівецької області від 26.02.2014 у справі №926/955/13 залишено без змін.

Судом встановлено, що позивачем до податкового органу подавалися податкові декларації з плати за землю з типом "звітні" з орендної плати.

У звітній податковій декларації за 2016 рік від 20.02.2016 р. позивачем визначена сума річної орендної плати за вказану земельну ділянку - 18638,62 грн (а.с.42-43)

У звітній податковій декларації за 2017 рік від 16.02.2017 р. позивачем визначена сума річної орендної плати за вказану земельну ділянку - 19756,94 грн (а.с.44-45).

Так, в податковій декларації за 2018 рік від 19.02.2018 р. позивачем визначена сума річної орендної плати за земельну ділянку у сумі 19756,94 грн (а.с. 48-49).

У звітній податковій декларації за 2019 рік від 20.02.2019 позивачем визначена сума річної орендної плати за вказану земельну ділянку - 19756,94 грн (а.с. 50-51).

Згідно розрахунку заборгованості відповідно до рішення господарського суду Чернівецької області по справі №926/955/13 від 26.02.2013 р. орендна плата за договором оренди землі №3326 від 07.12.2006 р. становить 51607.,08 грн.

Відповідачем на підставі листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 04.01.2019 року №22-28-0.22-125/2-19 "Про індексацію нормативно грошової оцінки земель" визначено податкове зобов`язання з орендної плати за земельну ділянку площею 0,2076 га за адресою : АДРЕСА_1 , кадастровий номер :30:001:0048, надану Чернівецькою міською радою в строкове платне користування позивача :

- за 2016 р. в розмірі 92367,22 (51607,08 грн х 1,249 х 1,433);

- за 2017 р. в розмірі 97909,26 (51607,08 грн х 1,249 х 1,433х1,06);

- за 2018 р. в розмірі97909,26 (51607,08 грн х 1,249 х 1,433х1,06х1,0);

- за 2019 р. розмірі 97909,26 (51607,08 грн х 1,249 х 1,433х1,06х1,0х1,0).

На підставі зазначеного, відповідачем донараховано орендну плату за землю та надіслано податкові повідомлення - рішення від 04.12.2019 р. :

№1-2412, яким донараховано податкові зобов`язання з орендної плати за землю за 2016 рік в розмірі 73728,60 грн;

№1-2412, яким донараховано податкові зобов`язання з орендної плати за землю за 2017 рік в розмірі 78152,31 грн;

№1-2412, яким донараховано податкові зобов`язання з орендної плати за землю за 2018 рік в розмірі 78152,31 грн;

№-2412, яким донараховано податкові зобов`язання з орендної плати за землю за 2019 рік в розмірі 78152,31 грн.

19.12.2019 р. не погоджуючись з даними податковими повідомленнями - рішеннями позивач звернувся до ДПС України зі скаргою про скасування податкових повідомлень - рішень.

17.02.2020 року рішенням ДПС України про результати розгляду скарги, скаргу позивача частково задоволено. Податкове повідомлення - рішення №1-2412 від 04.12.2019 року скасовано. Податкові повідомлення - рішення №1-2412, №1-2412, №-2412 залишено без змін.

Не погоджуючись з даними податковими повідомленнями - рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення чинного законодавства та робить висновки по суті спору.

Щодо наявності у податкового органу компетенції по нарахуванню орендної плати за землю, слід зазначити, що законодавством відокремлено механізм справляння орендної плати за користування земельними ділянками комунальної власності, повноту та своєчасність справляння якої покладено на органи фіскальної служби.

Так, відповідно до пп.14.1.39. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом 191.1.1 п. 191.1. ст. 191 ПК України визначено, що контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Відповідно до статті 20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема:

- отримувати безоплатно від державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій усіх форм власності та їх посадових осіб, у тому числі від органів, які забезпечують ведення відповідних державних реєстрів (кадастрів), інформацію, документи і матеріали (пп.. 20.1.3. п.20.1 ст. 20 ПК України);

- проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення (пп.. 20.1.4. п.20.1 ст. 20 ПК України);

- визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків (пп.. 20.1.18. п.20.1 ст. 20 ПК України);

- отримувати безоплатно від органів, що забезпечують ведення відповідних державних реєстрів (кадастрів), інформацію, необхідну для здійснення повноважень контролюючих органів щодо забезпечення погашення податкового боргу платника податків. У випадках, передбачених законом, податковий керуючий має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, які містяться в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Строк надання інформаційних довідок цими органами на письмові запити контролюючих органів не може перевищувати п`яти робочих днів з дня отримання таких запитів (пп.. 20.1.24. п.20.1 ст. 20 ПК України);

- проводити у визначеному законодавством порядку перевірку показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування та із своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплатою усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, виконанням законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (пп.. 20.1.43. п.20.1 ст. 20 ПК України).

Відповідно до п. 286.1 та 286.5 ст. 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків затверджений наказом Міністерства фінансів України 28.12.2015 № 1204. Пунктами 1 та 2 Розділу ІІ Порядку передбачено, що контролюючий орган визначає суму нарахування (зменшення) грошових, податкових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, що передбачені Кодексом або іншим законодавством, і складає податкове повідомлення-рішення у випадках, якщо:

1) платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявність показників, які підлягають декларуванню відповідно до вимог Кодексу, та наявність діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством;

2) дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, податкового кредиту, суми бюджетного відшкодування та/або завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, що заявлені у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;

3) згідно із законодавством з питань державної митної справи, податковим та іншим законодавством відповідальним за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;

4) дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб, таким податковим агентом;

5) результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях;

6) в інших випадках, коли надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення передбачено законом.

У випадках, зазначених у пункті 1 цього розділу, відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за такими формами - «Ф» - для платників податків - фізичних осіб, якщо відповідно до законодавства контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних із порушенням податкового або іншого законодавства (додаток 1).

Враховуючи наведені норми, суд відхиляє доводи представника позивача про те, що у відповідача відсутні повноваження нараховувати ОСОБА_1 орендну плату за користування земельною ділянкою кадастровий номер :30:001:0048, на підставі податкових повідомлень - рішень, а також те, що оскаржені податкові повідомлення-рішення не відповідають вимогам законодавства та визначеній формі.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та правомірності винесення оскаржених податкових повідомлень - рішень, суд зазначає таке.

Відповідно до п.п.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України, плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до п.п.14.1.136 п.14.1 ст.14 ПК України, орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до положень п.287.10 ст.287 ПК України, податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Згідно п.1 ст.102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного, подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Отже, положення ст.102 Податкового кодексу України, не передбачають обов`язку відповідача провести перевірку для визначення суми грошового зобов`язання, в той час контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків.

Зі змісту Земельного кодексу України та Закону України "Про оренду землі" користування землею в Україні є платним.

З 1 січня 2011 року набрав чинності Податковий кодекс України, який відповідно до пункту 1.1 статті 1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, і, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За змістом підпункту 9.1.10 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України, плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до пункту 269.1 статті 269 ПК України, платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, - це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності.

Отже, ПК України визначив обов`язки орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - це обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України). Подібне визначення міститься й у статті 21 Закону України "Про оренду землі".

Справляння плати за землю, в тому числі і орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу XIII ПК України.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно зі статтею 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 ПК України).

Як вже зазначалось, рішенням Господарського суду Чернівецької області 26.02.2014 у справі № 926/955/13 внесено зміни до договору оренди землі № 3326 від 7 грудня 2006 року, який укладений між Чернівецькою міською радою та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 , а саме пункт 7 Договору викладно в такій редакції: "Річна орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі і становить 51607,08 грн".

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 08.07.2014 р. по справі №926/955/13 рішення Господарського суду Чернівецької області від 26.02.2014 у справі №926/955/13 залишено без змін.

Враховуючи зазначені обставини доводи представника позивача відносно того, що контролюючим органом в порушення приписів п.288.1 ст.288 ПК України визначено спірними податковими повідомленнями-рішеннями грошові зобов`язання з орендної плати за землю без урахування розміру орендної плати, встановленої договорами оренди вказаних земельних ділянок, укладеними позивачем із Чернівецькою міською радою, в сторону збільшення такої плати без внесення відповідних змін до цього договору оренди, що суперечить вимогам Цивільного кодексу України, є безпідставними.

Як вбачається з наданого розрахунку грошових зобов`язань з орендної плати, визначених спірними податковими повідомленнями-рішеннями, контролюючий орган нарахував позивачеві ці грошові зобов`язання, виходячи з листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 04.01.2019 року №22-28-0.22-125/2-19 "Про індексацію нормативно грошової оцінки земель" з орендної плати за земельну ділянку площею 0,2076 га за адресою : АДРЕСА_1 , кадастровий номер :30:001:0048, надану Чернівецькою міською радою в строкове платне користування позивача :

- за 2016 р. в розмірі 92367,22 (51607,08 грн х 1,249 х 1,433);

- за 2017 р. в розмірі 97909,26 (51607,08 грн х 1,249 х 1,433х1,06);

- за 2018 р. в розмірі97909,26 (51607,08 грн х 1,249 х 1,433х1,06х1,0);

- за 2019 р. розмірі 97909,26 (51607,08 грн х 1,249 х 1,433х1,06х1,0х1,0).

Приписами п.п.14.1.42 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що дані державного земельного кадастру - це сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону.

Відповідно до підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування земельним податком є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Пунктом 286.1 статті 286 Податкового кодексу України визначено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Відповідні центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту 271.1.1 пункту 271.1 статті 271 Податкового кодексу України, базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Відповідно до пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Згідно з п.289.3 ст.289 Податкового кодексу України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.

Оскільки позивачем декларувалися та сплачувалися суми орендної плати без врахування нормативної грошової оцінки земельної ділянки в період 2017-2019 років, цілком обґрунтованим є збільшення контролюючим органом позивачу суми грошового зобов`язання з орендної плати за спірними податковими повідомленнями-рішеннями.

Суд зазначає, що в матеріалах адміністративної справи містяться податкові декларації з орендної плати за земельну ділянку за 2016 - 2019 роки, в якій позивачем самостійно задекларовані грошові зобов`язання з орендної плати за земельну ділянку, однак без врахування рішення господарського суду Чернівецької області по справі №926/955/13 від 26.02.2014, в частині визначення орендної плати за землю в розмірі 51607,08 грн.

За таких обставин, покладення контролюючим органом на позивача обов`язку зі сплати орендної плати за землю згідно з оскарженими податковими повідомленнями-рішеннями від 04.12.2019 р. №1-2412, яким донараховано податкові зобов`язання з орендної плати за землю за 2017 рік в розмірі 78152,31 грн, №1-2412, яким донараховано податкові зобов`язання з орендної плати за землю за 2018 рік в розмірі 78152,31 грн, №-2412, яким донараховано податкові зобов`язання з орендної плати за землю за 2019 рік в розмірі 78152,31 грн є обґрунтованим.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що відповідачем надано достатні докази, які свідчать про те, що оскаржені податкові повідомлення-рішення прийняті в межах повноважень податкового органу та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України, обґрунтовано та правомірно. У той же час, позивач не довів обставин в обґрунтування заявлених позовних.

Отже, нарахування позивачу грошового зобов`язання з орендної плати за користування земельною ділянкою Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області за податковими повідомленнями-рішеннями: від 04.12.2019 р. №1-2412, №1-2412, №-2412 (форми "Ф") здійснено на законних підставах, з урахуванням чого, вказані податкові повідомлення - рішення винесені правомірно, у межах повноважень, наданих відповідачу законодавством України та не підлягають скасуванню.

Оскільки судом під час розгляду зазначеної адміністративної справи не встановлено факту недодержання суб`єктом владних повноважень процедури реалізації управлінської функції, а також не виявлено факту порушення суб`єктом владних повноважень прав та охоронюваних законом інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, то суд доходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.

Частиною 5 ст. 139 КАС України встановлено, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, у задоволенні позову позивачу відмовлено повністю та за відсутності понесення відповідачем судових витрат, судом розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Державної податкової служби у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А, м. Чернівці, 58013, Код )

Суддя І.В. Маренич