Справа № 720/1434/19
Суддя: Оленчук І. В.
Дата ухвалення: 2020-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 720/1434/19
Провадження № 2-а/720/21/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді Оленчука І.В.,

секретаря Єфтемій М.І.,

за участю:

заявника Барбе А.М . ,

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 де третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів є Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 де третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів є УПП в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, посилаючись на те, що 29.06.2019 року близько 16:00 ОСОБА_2 прямував по автомобільній дорозі М-06 (що належить до європейського коридору Е50) у напрямку м. Мукачево, коли після населеного пункту Нижні Ворота, за 30 метрів ним було помічено дорожній знак 3.41 Контроль, який розташовувався приблизно на 3 метра над дорожнім полотном. ОСОБА_2 розпочав гальмування транспортного засобу з метою зупинки біля зазначеного дорожнього знаку 3.41, проте, приблизно за 10 метрів від даного дорожнього знаку, інспектор поліції Рубіш І.І. висловив вимогу про зупинку транспортного засобу за допомогою сигнального диску зі світлоповертачем та вказав на місце зупинки на узбіччі дороги, яке знаходилось після дорожнього знаку 3,41, після чого до транспортного засобу підійшли інспектор Рубіш І.І та Юрик М.В.

Вказує, що 29.06.2019 року, була винесена постанова серії ЕАB №1277359 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за яке на ОСОБА_2 було накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн.

Зазначені дії інспектора позивач вважає протиправними, а постанову винесену з порушенням норм матеріального та процесуального права, тобто такою, що підлягає скасуванню.

Позивач посилається на те, що враховуючи його наміри виконання вимог дорожнього знаку 3.41 Контроль та припинення цих намірів лише після вимоги інспектора на зупинку у вказаному місці, посилаючись на вимоги п. 4.1.3 ДСТУ 3587 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці і залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» при встановленні даного дорожнього знаку та відсутності відповідної дорожньої розмітки, беручи до уваги порушення права на подання клопотання та долучення показів свідків, позивач не згоден із винесеною постановою серії ЕАБ № 1277359 та вважає, що складу адміністративного правопорушення в його діях нема.

На основі викладеного, просить суд скасувати постанову серії ЕАB №1277359 від 29.06.2019 року про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та провадження по адміністративній справі закрити.

Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним в позові та просив його задовольнити.

Відповідачі у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав, а також в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про поважні причини своєї неявки, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши доводи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно копії постанови серії ЕАB № 1277359 від 29.06.2019 року, що була винесена інспектором патрульної поліції Рубіш І.І., Барбе А.М. було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн.

Як зазначено в постанові, 29.06.2019 року о 16:04 год. ОСОБА_2 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41., Контроль, чим порушив вимоги п. 8.4 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною ч. 1 ст. 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Отже, здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мереж є компетенцією поліції (посадової особи поліції).

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено, що за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно п. 8.4 Правил дорожнього руху, дорожні знаки поділяються на групи: а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду; б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги; в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі; г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження; ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила; д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування; е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Разом з тим, доказів, які б однозначно свідчили про вину ОСОБА_2 в порушенні зазначених вимог Правил дорожнього руху суду не надано.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В той час, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При цьому, відповідачами на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови суду не було надано жодних доказів на підтвердження власної позиції. В тому числі, суду не було надано відеозапис з нагрудних бодікамер поліцейських, на яких міг би бути відображений факт вчинення ОСОБА_2 вказаного порушення. Тобто, відповідачем, як посадовою особою суб`єкта владних повноважень рішення якого оскаржується, до суду не було надано жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

З огляду на вищевикладене, доводи позивача відповідачем не спростовані та заслуговують на увагу та мають бути покладені в основу даного рішення суду.

Таким чином, суд вважає, що не доведеним є факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем у встановленому порядку не доведено обґрунтованості прийняття оскаржуваної постанови з урахуванням усіх обставин, що мають значення для її прийняття, що є підставою для її скасування та визнання дій відповідача протиправними.

Згідно приписів ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що під час винесення оспорюваної постанови, інспекторами поліції не зібрано достатніх достовірних фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не долучено інших відомостей необхідних для вирішення справи, передбачених ст. 268 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, суд вважає, що згідно приписів вищенаведеної норми, виникає необхідність закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, відносно ОСОБА_2 .

За наведених обставин, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню, а позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 77, 205, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 де третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів є Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі EAB 1277359 від 29 червня 2019 року про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КупАП України відносно ОСОБА_2 та провадження по справі закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І.В. Оленчук