Справа № 160/2123/20
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2020 року Справа № 160/2123/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Приватного підприємства «Троє і К» про стягнення податкового боргу, -
21.02.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Приватного підприємства «Троє і К», в якій позивач просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року вказана позовна заява залишена без руху та позивачу надано строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду: оригіналу платіжного доручення №21 від 24 січня 2020 року про сплату судового збору за подання до суду позову Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області до Приватного підприємства «Троє і К» у сумі 2102,00 грн.
На виконання вимог ухвали суду від 26.02.2020р. представником позивача до канцелярії суду 12.03.2020р. надано клопотання (в порядку ст. 44 КАС України), в якому зазначено що, відповідно до дистанційного казначейського обслуговування з використанням програмно-технічного комплексу «Клієнт Казначейства-Казначейство» електронні документи, підписані за допомогою електронного цифрового підпису, розглядаються як такі, що мають юридичну силу на рівні з паперовими документами, які підписані відповідними посадовими особами та завірені печатками, таким чином платіжне доручення №21 від 24 січня 2020 року про сплату судового збору за подання до суду позову Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області до Приватного підприємства «Троє і К» у сумі 2102,00 грн. з електронним цифровим підписом, печаткою та засобами криптографічного захисту інформації є належним підтвердженням сплати судового збору.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2020р. прийнято до розгляду вищевказану позовну заяву Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та відкрито провадження в адміністративній справі №160/2123/20 за цією позовною заявою, призначено цю справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) з 17.04.2020 року за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
Копія ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року направлена на адресу Приватного підприємства «Троє і К» засобами поштового зв'язку 28.03.2020 року.
30.04.2020 року на адресу суду повернувся конверт з поштовим відправленням, яким на адресу відповідача надсилалася вищевказана ухвала суду, із відміткою поштового відділення про повернення: "за закінченням встановленого строку зберігання".
При цьому, адреса, на яку здійснено відправлення судом, збігається з адресою, зазначеною, як місцезнаходження юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та зазначеною позивачем у позові.
Відповідно до пункту 4 частини 6 статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
При цьому згідно з частиною 11 статті 126 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Як наслідок, застосовуючи по аналогії закону до спірних правовідносин ч.11 ст.126 КАС України та ч.1 ст.131 КАС України, враховуючи, що направлену відповідачеві копію ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року повернуто до суду з незалежних від суду причин, відповідач вважається таким, що був належно повідомлений про розгляд справи.
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі №804/575/18.
Частиною 5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
При цьому, станом на 01 червня 2020р. відповідач своїм правом подати відзив на позов не скористався, а також ним до суду не надано будь-яких заяв, клопотань, повідомлень, в яких би останній виклав своє бажання надати до суду його в більш пізній термін.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що ним здійснено всіх можливих заходів для вчасного та належного повідомлення про розгляд справи №160/2123/20 відповідача - Приватного підприємства «Троє і К».
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ч.1 ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частиною 4 статті 243 КАС України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 243, 250, 257, 258, 262 КАС України, а також з урахуванням того, що з 12.05.2020 р. по 29.05.2020 р. включно, суддя Турова О.М. перебувала у відпустці, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні, а повне судове рішення складено першого робочого дня.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, з огляду на таке.
Згідно з п.п.16.1.3, п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п.п.36.1-36.3 ст.36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України визначено, що, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.
Так, згідно з п.п.266.7.5 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України платники податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об'єкта/об'єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.
Пунктом 288.7 статті 288 Податкового кодексу України встановлено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.
За змістом приписів ст.285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).
Пунктом 286.2 статті 286 ПК України визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.
Відповідно до п.287.3 ст.287 ПК України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Згідно п.п.168.2.1. п. 168.2 ст. 168 Податкового кодексу України платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов'язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.
Щодо податку на додану вартість, то статтею 203 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація з цього податку подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Згідно з п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При цьому п.57.3 ст. 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Приписами п.129.1.1 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України встановлено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. При цьому нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом.
- пені у розмірі 101,49 грн., нарахованої відповідно до ст.129 ПК України за період з 01.06.2017 на 23.09.2019 за несвоєчасну сплату грошових зобов'язань за податковим розрахунком земельного податку (орендної плати) №902475339 від 20.02.2017р.
- 14 804,01 грн. - самостійно нарахованих грошових зобов'язань згідно з
- пені у розмірі 7909,78 грн., нарахованої згідно зі ст. 129 ПК України.
3) з податку на прибуток підприємств у сумі 1074,00 грн. через несплату у встановлені законом строки:
- пеня у розмірі 3033,79 грн. нарахована згідно зі ст.129 ПК України.
5) з податку на додану вартість у сумі 8728,42 грн. через несплату у встановлені законом строки:
- пеня у розмірі 416,52 грн., нарахована згідно зі ст.129 ПК України.
З огляду на приписи п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України, узгодженими є вищеозначені самостійно задекларовані відповідачем грошові зобов'язання:
Проте, у встановлені законом строки ці узгоджені грошові зобов'язання відповідачем в повному обсязі сплачені не були, внаслідок чого вони набули статусу податкового боргу.
Щодо грошових зобов'язань відповідача зі сплати земельного податку, податку на прибуток підприємств, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та податку на додану вартість, які були визначені контролюючим органом відповідно до податкових повідомлень-рішень, що відповідачем оскаржені не були, судом встановлено таке.
Так, відповідно до п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов'язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.
Вказане податкове повідомлення-рішення направлено на податкову адресу відповідача, проте поштове відправлення, яким воно надсилалося, 10.09.2018 року було повернуто до контролюючого органу у зв`язку із закінченням терміну зберігання поштового відправлення.
Абзацом 1 пункту 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України передбачено, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Абзацом 6 п. 42.4 ст.42 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення
Також абз.3 п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Зважаючи на те, що вищевказане податкове повідомлення-рішення направлено на податкову адресу відповідача, однак поштове відправлення, яким воно надсилалося, повернуто до контролюючого органу 10.09.2018р. у зв`язку із закінченням терміну зберігання поштового відправлення, це податкове повідомлення-рішення відповідно до приписів пункту п. 42.4 ст. 42 та п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України вважається врученими платнику податків 10.09.2018р.
Згідно з п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
На підставі зазначеного акта перевірки та приписів п.120.1 ст.120 і п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України позивачем сформовано наступні податкові повідомлення-рішення:
Вказані податкові повідомлення-рішення направлено на податкову адресу відповідача, проте поштове відправлення 22.01.2019 року було повернуто до контролюючого органу у зв`язку із закінченням його терміну зберігання.
Зважаючи на те, що вищевказані податкові повідомлення-рішення направлено на податкову адресу відповідача, однак поштове відправлення, яким вони надсилалися, повернуто до контролюючого органу 22.01.2019 у зв`язку із закінченням терміну зберігання поштового відправлення, ці податкові повідомлення-рішення відповідно до приписів пункту п.42.4 ст.42 та п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України вважаються врученими платнику податків 22.01.2019 року.
На підставі зазначеного акта перевірки позивачем сформовано наступні податкові повідомлення-рішення:
Вказані податкові повідомлення-рішення направлено на податкову адресу відповідача, проте поштове відправлення, яким вони надсилалися, повернуто до контролюючого органу у зв`язку із закінченням терміну його зберігання, у зв`язку з чим та відповідно до приписів п.42.4 ст.42 та п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України вони вважаються врученим платнику податків у день повернення поштового відправлення до контролюючого органу.
Зазначений Акт про результати камеральної перевірки ПП «Троє і К» від 13.07.2017р. №462/1203/13435461 направлено на податкову адресу відповідача та отримано останнім 22.07.2017 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, копія якого міститься в матеріалах справи.
Вказане податкове повідомлення-рішення направлено на податкову адресу відповідача та отримано останнім 12.09.2017 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, копія якого міститься в матеріалах справи.
Вказане податкове повідомлення-рішення направлено на податкову адресу відповідача, проте поштове відправлення, яким воно надсилалося, було повернуто до контролюючого органу у зв`язку із закінченням терміну його зберігання, у зв`язку із чим та відповідно до приписів п.42.4 ст.42 та п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України воно вважається врученим платнику податків у день повернення поштового відправлення до контролюючого органу.
Вказане податкове повідомлення-рішення направлено на податкову адресу відповідача, проте поштове відправлення, яким воно надсилалося, 15.11.2019 року було повернуто до контролюючого органу, таким чином це податкове повідомлення-рішення відповідно до приписів п.42.4 ст.42 та п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України вважається врученими платнику податків саме 15.11.2019 року.
При цьому п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Як зазначалося вище, всі податкові повідомлення-рішення було направлено на податкову адресу відповідача, проте поштові відправлення, якими вони надсилалися, були повернуті до контролюючого органу у зв`язку із закінченням термінів їх зберігання, у зв`язку із чим та відповідно до приписів п.42.4 ст.42 та п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України вони вважаються врученими платнику податків у день повернення поштового відправлення до контролюючого органу.
Визначені вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями грошові зобов'язання у встановлені п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України строки відповідачем не сплачені.
При цьому доказів оскарження відповідачем вищеозначених податкових повідомлень-рішень суду не надано, а, отже, визначені ними грошові зобов'язання є узгодженими. Через несплату цих узгоджених грошових зобов'язань у встановлені законом строки вони набули статусу податкового боргу.
Також, відповідно до п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми грошового зобов'язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов'язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); при нарахуванні суми податкового зобов'язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов'язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); при нарахуванні суми податкового зобов'язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, - після спливу 90 календарних днів (270 календарних днів у разі здійснення платником податків самостійного коригування відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу), наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання.
Матеріалами справи підтверджено, що контролюючим органом відповідно до п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України було нараховано пеню.
Так відповідно до Розрахунку пені по ПП «Троє і К» станом на 27.11.2019 року, який надано позивачем до суду та який міститься в матеріалах справи, відповідачу нараховано:
- пеня по орендній платі з юридичних осіб (сума боргу - 269,95 грн.) за період 01.06.2017 р. по 23.09.2019 р. у розмірі 101,49 грн.;
- пеня з земельного податку з юридичних осіб (сума боргу - 62,05 грн.) за період з 29.01.2016 р. по 15.08.2018 р. у розмір 24.61 грн.;
- пеня з земельного податку з юридичних осіб (сума боргу - 1783,65 грн.) за період з 29.01.2016 р. по 29.03.2019 р. у розмір 905,72 грн.;
- пеня з земельного податку з юридичних осіб (сума боргу - 1847,10 грн.) за період з 29.02.2016 р. по 29.03.2019 р. у розмір 903,52 грн.;
- пеня з земельного податку з юридичних осіб (сума боргу - 1847,10 грн.) за період з 30.03.2016 р. по 29.03.2019 р. у розмір 870,22 грн.;
- пеня з земельного податку з юридичних осіб (сума боргу - 1847,10 грн.) за період з 30.04.2016 р. по 29.03.2019 р. у розмір 837,01 грн.;
- пеня з земельного податку з юридичних осіб (сума боргу - 2122,29 грн.) за період з 31.05.2016 р. по 29.03.2019 р. у розмір 927,79грн.;
- пеня з земельного податку з юридичних осіб (сума боргу - 2122,29 грн.) за період з 29.06.2016 р. по 29.03.2019 р. у розмір 897,95грн.;
- пеня з земельного податку з юридичних осіб (сума боргу - 2122,29 грн.) за період з 30.07.2016 р. по 29.03.2019 р. у розмір 868,35грн.;
- пеня з земельного податку з юридичних осіб (сума боргу - 2122,29 грн.) за період з 29.08.2016 р. по 29.03.2019 р. у розмір 841,39 грн.;
- пеня з земельного податку з юридичних осіб (сума боргу - 2122,29 грн.) за період з 29.09.2016 р. по 29.03.2019 р. у розмір 813,90грн.;
- пеня з земельного податку з юридичних осіб (сума боргу - 52,05 грн.) за період з 29.10.2016 р. по 29.03.2019 р. у розмір 19,32 грн.;
- пеня з податку на нерухоме майно (сума боргу - 791,69 грн.) за період з 31.07.2015 р. по 11.12.2016 р. у розмір 389,68грн.;
- пеня з податку на нерухоме майно (сума боргу - 10,00 грн.) за період з 29.10.2015 р. по 16.08.2018 р. у розмір 4,53грн.;
- пеня з податку на нерухоме майно (сума боргу - 603,65 грн.) за період з 29.10.2015 р. по 29.03.2019 р. у розмір 339,97грн.;
- пеня з податку на нерухоме майно (сума боргу - 1405,37 грн.) за період з 29.01.2016 р. по 29.03.2019 р. у розмір 713,64грн.;
- пеня з податку на нерухоме майно (сума боргу - 1405,39 грн.) за період з 30.04.2016 р. по 29.03.2019 р. у розмір 636,85грн.;
- пеня з податку на нерухоме майно (сума боргу - 1590,12 грн.) за період з 29.07.2016 р. по 29.03.2019 р. у розмір 651,28грн.;
- пеня з податку на нерухоме майно (сума боргу - 801,47 грн.) за період з 28.10.2016 р. по 29.03.2019 р. у розмір 297,84грн.;
- пеня з податку на додану вартість (сума боргу - 319,88 грн.) за період з 18.03.2019 р. по 19.11.2019 р. у розмір 46,76грн.;
- пеня з податку на додану вартість (сума боргу - 1020,00 грн.) за період з 15.04.2019 р. по 19.11.2019 р. у розмір 132,19грн.;
- пеня з податку на додану вартість (сума боргу - 1020,00 грн.) за період з 22.04.2019 р. по 19.11.2019 р. у розмір 127,97грн.;
- пеня з податку на додану вартість (сума боргу - 225,31 грн.) за період з 30.07.2019 р. по 19.11.2019 р. у розмір 14,23грн.;
- пеня з податку на додану вартість (сума боргу - 1510,09 грн.) за період з 30.07.2019 р. по 19.11.2019 р. у розмір 95,37грн.;
Проте, суд наголошує, що пунктом 101.1 статті 101 ПК України передбачено, що списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.
Як зазначено в пункті 101.2 цієї статті, під терміном «безнадійний податковий борг» розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.
Пунктом 102.1 статті 102 ПК України визначено строк давності - 1095 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, а пунктом 102.4 цієї статті передбачено, що у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.
Системний аналіз зазначених норм дозволяє зробити висновок про те, що Податковим кодексом України встановлено граничний строк для визначення контролюючим органом розміру податкового боргу, який починається за наслідком прийняття рішення податкового органу або самостійного декларування боржником податкових зобов`язань, та не може перевищувати 1095 календарних днів з моменту самостійного декларування податкових зобов`язань або прийняття відповідного рішення про нарахування податкового боргу контролюючим органом, по закінченню яких він уже не може вживати заходів до стягнення податкової заборгованості у будь-якому порядку (судовому чи позасудовому), оскільки за наслідком закінчення цього строку податкове зобов`язання визнається безнадійним в силу статті 101 ПК України, а борг підлягає списанню в обов`язковому порядку. Цей строк є спеціальним строком давності для звернення контролюючого органу до платника податків з вимогою про погашення податкового боргу та застосовується імперативно (в силу закону). Списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, щодо якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.
Також суд зазначає, що Податковим кодексом України пеня визначена, як спосіб забезпечення погашення податкового боргу, самі норми щодо порядку нарахування та сплати пені встановлені окремою Главою 12 цього Кодексу.
Пункт 101.1 статті 101 ПК України визначає, що списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.
Таким чином, суд зауважує, що обов'язок сплати пені та штрафних санкцій пов'язаний з обов'язком погашення податкового боргу, а тому нарахована контролюючим органом пеня за платежем земельний податок з юридичних осіб у загальному розмірі 7909,78 грн. (за період з 29.01.2016 р. по 15.08.2018 р. у розмір 24.61 грн.; за період з 29.01.2016 р. по 29.03.2019 р. у розмір 905,72 грн.; за період з 29.02.2016 р. по 29.03.2019 р. у розмір 903,52 грн.; за період з 30.03.2016 р. по 29.03.2019 р. у розмір 870,22 грн.; за період з 30.04.2016 р. по 29.03.2019 р. у розмір 837,01 грн.; за період з 31.05.2016 р. по 29.03.2019 р. у розмір 927,79грн.; за період з 29.06.2016 р. по 29.03.2019 р. у розмір 897,95грн.; за період з 30.07.2016 р. по 29.03.2019 р. у розмір 868,35грн.; за період з 29.08.2016 р. по 29.03.2019 р. у розмір 841,39 грн.; за період з 29.09.2016 р. по 29.03.2019 р. у розмір 813,90грн.; за період з 29.10.2016 р. по 29.03.2019 р. у розмір 19,32 грн.) та пеня за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується юридичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості, у загальному розмірі 3033,79 грн. (за період з 31.07.2015 р. по 11.12.2016 р. у розмір 389,68грн.; за період з 29.10.2015 р. по 16.08.2018 р. у розмір 4,53грн.; за період з 29.10.2015 р. по 29.03.2019 р. у розмір 339,97грн.; за період з 29.01.2016 р. по 29.03.2019 р. у розмір 713,64грн.; за період з 30.04.2016 р. по 29.03.2019 р. у розмір 636,85грн.; за період з 29.07.2016 р. по 29.03.2019 р. у розмір 651,28грн.; за період з 28.10.2016 р. по 29.03.2019 р. у розмір 297,84грн.;) - не підлягає стягненню, оскільки, як слідує з наданого позивачем розрахунку пені, вказана пеня нарахована на податковий борг, що виник ще у 2015-2016 роках, тобто станом на час звернення до суду фактично є безнадійним і навіть не входить до складу суми позовних вимог, що пред'явлені до Приватного підприємство «Троє і К», а, отже, у задоволенні частини позовних вимог щодо стягнення з відповідача податкового боргу по пені за платежем земельний податок з юридичних осіб у загальному розмірі 7909,78 грн. та по пені за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується юридичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості, у загальному розмірі 3033,79 грн. також слід відмовити.
Згідно з п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Враховуючи, що вищевказана сума податкових зобов'язань відповідача є узгодженою та не сплаченою у встановлений законодавством строк, як наслідок ця сума є податковим боргом у розумінні приписів п.п.14.1.175 п.14.1 cт.14 Податкового кодексу України.
Відповідно до п.59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
З урахуванням приписів вказаної статті Податкового кодексу України, контролюючим органом була виставлена податкова вимога форми «Ю» №1151-23 від 10.12.2015 р. про сплату відповідачем наявного у нього на той час податкового боргу у сумі 6503,51грн.
Згідно з п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Оскільки після надіслання відповідачу податкової вимоги форми «Ю» №1151-23 від 10.12.2015 р. податковий борг останнього погашено не було, а загальна сума боргу, навпаки, лише збільшилася, нова податкова вимога позивачем не виставлялася.
Відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно з п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Наявність у Приватного підприємства «Троє і К» відкритих рахунків у банках підтверджується матеріалами справи (довідкою ГУ ДПС у Дніпропетровській області).
Пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Згідно з п.95.3 цієї статті стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Враховуючи викладені обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Оскільки витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз, не здійснювались, судові витрати на сплату судового збору позивачу не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 241-246, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 01.06.2020 року.

Суддя О.М. Турова