Справа № 460/2660/20
Суддя: Нор У.М.
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

01 червня 2020 року м. Рівне №460/2660/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нор У.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доРівненського зонального відділу Військової служби правопорядку у Збройних силах України
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:
До Рівненського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку у Збройних силах України, у якому просить суд

визнати протиправними дії відповідача щодо не правильного нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення позивачу з 01.01.2014 по 07.02.2019 з встановленням базового місяця - січень 2008 року;

зобов`язати відповідача донарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 07.02.2019 з врахуванням проведеної виплати з встановленням базового місяця - січень 2008 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду відповідачем виплачено суму індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 07.02.2019, однак вказані виплати проведені із неправильним, на думку позивача, нарахуванням сум індексації грошового забезпечення внаслідок невірного визначення базового місяця у зв`язку із зміною розмірів грошового забезпечення. Покликаючись до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 107, позивач стверджує, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації. Відтак вважає, що відповідачем невірно взято до обрахунку січень 2014 року як базовий місяць при розрахунку індексу для проведення індексації грошового забезпечення, оскільки збільшення щомісячної грошової винагороди, яке не мало постійного характеру та змінювалось від 40 % до 60 % місячного грошового забезпечення не впливає на розмір індексації грошового забезпечення. Зазначає, що відповідно до роз`яснення Мінсоцполітики від 08.08.2017 № 48/о/66-17 зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на початок обчислення індексації, якщо не підвищується посадовий оклад, а у роз`ясненні Мінсоцполітики від 18.04.2018 № 28/о/66-17 вказано, що у разі зростання грошового забезпечення за рахунок інших його складових без підвищення посадового окладу, сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового забезпечення. Також посилається до роз`яснення Мінсоцполітики від 09.02.2005 № 024-106, у якому йдеться про те, що зміна розміру премії за рахунок фінансових можливостей підприємства не є підставою вважати місяць базовим при розрахунку індексу для проведення індексації. Відтак стверджує, що щомісячна додаткова грошова винагорода не впливає на розмір індексації грошового забезпечення, відтак січень 2014 року не повинен визначатися як базовий місяць. Вважає, що при нарахуванні індексації грошового забезпечення на виконання рішення суду відповідачем неправильно було встановлено базовий місяць, що, відповідно, призвело до нарахування індексації грошового забезпечення у занижених розмірах, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 10.04.2020 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Представник відповідача подав письмові пояснення (а.с.28-29), у яких зазначив, що застосування базового місяця січень 2014 року під час нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з січня 2014 року по березень 2018 року проведено на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» та наказу Міністра оборони України від 15.11.2010 № 595 «Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України», яка виплачувалась позивачу у розмірі 20 % місячного грошового забезпечення з 01.04.2013, у розмірі до 40 % місячного грошового забезпечення з 01.09.2013 та у розмірі до 60 % з 01.01.2014. Дані виплати призвели до суттєвого щомісячного збільшення грошового забезпечення позивача.

Також пояснює, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по день звільнення позивача з лав ЗСУ (07.02.2019) здійснювалась з врахуванням базового місяця березень 2018 року, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в редакції від 24.02.2018, яка набрала чинності з 01.03.2018, було змінено систему виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та розміри тарифних ставок, зокрема, визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу осіб рядового та начальницького складу, що призвело до його збільшення. Відповідно, останнім місяцем підвищення доходу (базовим місяцем) для всіх військовослужбовців ЗСУ встановлено березень 2018 року.

Відповідач наголошує, що правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення регулюються Порядком, який був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 1078 з метою реалізації Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно з яким у разі коли сума збільшення заробітної плати більша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць, такий місяць вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.

Просить врахувати при вирішенні справи дані пояснення та доданий розрахунок суми індексації грошового забезпечення за період з січня 2014 року по лютий 2019 року, яка була нарахована та виплачена ОСОБА_1 та відмовити в позові повністю.

Також, представник відповідача подав відзив на позовну заяву (а.с.31-37), у якому зазначив про безпідставність позовних вимог. Пояснив, що позивач проходив військову службу у Рівненському ЗВ ВСП з 2003 по 2019 рік на різних посадах. Тому вважає, що позивач порушив строки звернення до суду, оскільки, проходячи військову службу та щомісячно отримуючи індексацію грошового забезпечення за оскаржуваний період позивач володів інформацією про нараховану йому суму індексації та встановлений базовий місяць для її розрахунку. По суті позовних вимог зазначає, що відповідно до статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ здійснюють фактичні видатки на грошове забезпечення лише в межах фонду грошового забезпечення, тому відповідач, як розпорядник бюджетних коштів, проводить видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, які встановлені кошторисом установи.

Щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 січня 2014 року по січень 2016 року зазначає, що базовим місяцем позивачу, як і іншим військовослужбовцям, визначений січень 2014 року. Пояснює, що щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» та наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 № 595 «Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України», яка виплачувалась позивачу у розмірі 20 % місячного грошового забезпечення з 01.04.2013, у розмірі до 40 % місячного грошового забезпечення з 01.09.2013 та у розмірі до 60 % з 01 січня 2014 року, є об`єктом індексації. Роз`ясненням Міністерства соціальної політики України від 02.03.2017 № 23/0/66-17/163 визначено, що місяць встановлення зазначеної грошової винагороди та місяць, в якому збільшувався відсоток цієї винагороди порівняно з попереднім періодом (в даному випадку - січень 2014 року), вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для проведення індексації.

Щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивача за період 01 січня 2016 року по лютий 2018 року зазначає, що відповідно до положень статей 22, 51 Бюджетного кодексу України видатки на грошове забезпечення здійснюються лише в межах фонду грошового забезпечення, затвердженого для бюджетних установ у кошторисах. Зауважує, що згідно із Законом «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-УІІІ від 28.12.2014 проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. У роз`ясненнях Департаменту фінансів Міністерства оборони України, якими в силу пункту 1.14 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260, якими керується відповідач, підтверджено, що фінансового ресурсу для виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України з 01.01.2016 по 28.02.2018 у Міністерства оборони України не було. Однак, на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 460/2299/19 зроблено розрахунок та виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по лютий 2018 року та взято до розрахунку базовий місяць січень 2014 року.

Щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 березня 2018 року по день звільнення позивача з лав ЗСУ (07.02.2019) пояснив, що відповідно до пункту 5 Порядку № 1078 (в редакції Порядку № 1078 від 15.09.2015) у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Відповідно до пункту 10-2 Порядку № 1078 (редакції Порядку № 1078 від 15.12.2015) для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі або організації, сума індексації зберігається, якщо сума збільшення заробітної плати менша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць. У разі коли сума збільшення заробітної плати більша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць, такий місяць вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації. Відповідно до положень частини першої статті 4 Закону № 1282-ХІІ та абзацу 2 пункту 1-1 Порядку № 1078, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу осіб рядового та начальницького складу. Отже, відповідно до пункту 5 вказаного Порядку № 1078, проведення індексації грошових доходів населення, індекс споживчих цін у березні 2018 року рівний 1 та індексація грошового забезпечення не нараховується. Вказує, що індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з квітня 2018 року по жовтень 2018 року (який опубліковано в листопаді 2018 року), перевищив поріг індексації і становив 103,7% (100,8%* 100,0%* 100,0%*99,3%* 100,0%* 101,9%* 101,7%) або 1,037. Відтак зазначає, що лише в грудні 2018 року військовослужбовці набули право на індексацію грошового забезпечення, а тому з грудня 2018 року по день звільнення позивачу було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення.

На підставі викладеного стверджує, що при нарахуванні індексації позивачу базовим місяцем слід рахувати січень 2014 року та березень 2018 року у відповідні періоди, а не січень 2008 року, як вимагає позивач, що доводить, як вважає відповідач, відсутність порушень при нарахуванні та виплаті позивачу спірної суми індексації за відповідні періоди у встановленому законодавством порядку та виключає протиправність дій відповідача.

Позивач подав відгук на відзив (а.с.45-49) зазначивши, що отримавши відповідь на своє звернення від 16.03.2020 йому стало відомо, що відповідачем в порушення права позивача було виплачено індексацію грошового забезпечення з невірним обрахунком суми до виплати. При цьому позивач не був проінформований, що до розрахунку суми індексації відповідачем було взято як базовий місяць січень 2014 року, що призвело до виплати заниженої суми компенсації.

З приводу встановлення базового місяця стверджує, що базовим місяцем вважається місяць, в якому підвищена тарифна ставка (посадовий оклад) військовослужбовця за посадою, яку він займає. Визначення базового місяця залежить тільки від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу), яке вперше відбулось у січні 2008 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007, місяці, у якому відбулося збільшення розміру посадового окладу штату. При цьому, загальна сума збільшення грошового забезпечення перевищила суму індексації нараховану в цьому місяці і відповідно до абзаців 1 і 2 пункту 5 Порядку № 1078 січень 2008 року став базовим місяцем для нарахування індексації заробітної плати позивача. Стверджує, що в такому порядку, нарахування індексації здійснюється до наступного підвищення розміру посадового окладу військовослужбовця, яке відбулося у березні 2018 року, відповідно до наказу Міністерства оборони України від 01.03.2018 № 90 «Про встановлення тарифних розрядів осіб офіцерського складу Збройних Сил України».

Відтак переконаний, що оскільки при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивачу неправильно встановлено базовий місяць, тому у спірний період нарахування індексації здійснювалось неправильно та призвело до нарахування індексації грошового забезпечення у занижених розмірах, що свідчить про протиправність таких дій.

У зв`язку з викладеним просить суд розглянути позов без його участі, який задовольнити у повному обсязі.

У запереченнях відповіді на відзив відповідач вказав на безпідставність доводів відгуку на відзив та зазначив, що підтримує викладену позицію у відзиві на позовну заяву (а.с.51-52).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 з 01.08.1988 проходив військову службу у різних військових частинах, що підтверджується Витягом з послужного списку (а.с.16) та відповідно до наказу начальника Головного управління персоналу заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) № 384 від 27.12.2018 був звільнений з військової служби у запас за підпунктом «б» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я) з правом носіння військової форми одягу. Наказом начальника Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку (по стройовій частині) від 07.02.2019 № 31 був виключений зі списків особового складу Рівненського зонального відділу ВСП у ЗСУ, з усіх видів забезпечення (а.с.15).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 18.10.2019 у справі № 460/2299/19, яке набрало законної сили 09.01.2020, позов ОСОБА_1 до Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку у Збройних силах України задоволено повністю: визнано протиправними дії Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку у Збройних Силах України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 в період з 01.01.2016 по 07.02.2019 індексації грошового забезпечення та зобов`язано Рівненський зональний відділ Військової служби правопорядку у Збройних Силах України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 07.02.2019.

На виконання рішення суду відповідачем було нараховано та виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 07.02.2019 в сумі 40538,27 грн (а.с.38). Вказане позивачем не заперечується.

При цьому, нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивача проведена із застосуванням базового місяця - січень 2014 року (а.с.30).

Не погодившись із порядком проведеного нарахування індексації грошового забезпечення позивач 16.03.2020 звернувся до відповідача зі зверненням у якому просив нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 07.02.2019 з врахуванням проведеної виплати, з встановленням базового місяця - січень 2008 року (а.с.17).

Відповіддю від 27.03.2020 № 948 відповідач повідомив, що відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики України від 16.04.2015 № 10685/0/14-15/10, від 09.06.2016 № 252/10/136-16 та від 08.08.2017 № 78/0/66-17 під час нарахування відповідної індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 по 07.02.2019 згідно з рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 18.10.2019 у справі № 460/2299/19 базовим місяцем рахувався січень 2014 року у зв`язку із збільшенням щомісячної грошової винагороди з 40 % на 60 %. Вказано, що при такому підвищенні розмір грошового забезпечення перевищує суму індексації і вважається базовим (а.с.18).

Вважаючи, що при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивачу невірно встановлено базовий місяць - січень 2014 року, у зв`язку із збільшенням розміру грошового забезпечення за рахунок інших його складових, без зміни розміру посадового окладу, в той час як базовим місяцем повинен вважатися місяць, в якому підвищена тарифна ставка (посадовий оклад) за посадою, яку позивач займав в січні 2008 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання служби військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII).

Частинами першою-четвертою статті 9 Закону № 2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

При цьому, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Абзацом 2 частини третьої статті 9 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-ХІІ).

Згідно зі статтею 2 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статей 4, 6 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078).

Згідно з пунктом 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (у 2014 році - 101 відсотка, у 2015 році - 101 відсотка, у 2016 році - 103 відсотка, у 2017 році -103 відсотка, у 2018 році -103 відсотка).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Згідно з пунктом 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

З аналізу вказаних норм, суд дійшов висновку, що місяць в якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) є базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців. Разом з тим, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то базовий період не змінюється, а сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», яка набрала чинності 01.01.2008 та втратила чинність 01.03.2018 (далі Постанова № 1294), встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені Додатком № 1 до Постанови № 1294.

Як встановлено судом та сторонами не заперечується, відповідачем у своїй відповіді від 27.03.2020 № 948 було зазначено, що у зв`язку із збільшенням щомісячної грошової винагороди з 40 % до 60 % базовим місяцем було визначено січень 2014 року (а.с.18).

Як стверджує відповідач у письмових поясненнях (а.с.28-29) підставою для застосування базового місяця січень 2014 року під час нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з січня 2014 року по березень 2018 року, слугувала постанова Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» та наказ Міністра оборони України від 15.11.2010 № 595 «Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України», яка виплачувалась позивачу у розмірі 20 % місячного грошового забезпечення з 01 квітня 2013 року, у розмірі до 40 % місячного грошового забезпечення з 01 вересня 2013 року та у розмірі до 60 % з 01 січня 2014 року. Дані виплати призвели до суттєвого щомісячного збільшення грошового забезпечення позивача.

Суд не погоджується з такими доводами відповідача, оскільки вказана щомісячна грошова винагорода позивача не мала постійного характеру, не була основною та змінювалась (збільшувалась) від 40 % до 60 % місячного грошового забезпечення та з 01.03.2018 взагалі була скасована.

Вказане дає підстави для висновку, що таке збільшення за рахунок додаткових видів доплат без зміни посадового окладу не повинно впливати на розмір індексації грошового забезпечення, з огляду на таке.

Згідно з пунктом 14 Порядку № 1078 роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики.

Так, відповідно до роз`яснення Мінсоцполітики від 08.08.2017 № 48/о/66-17 на запит Департаменту фінансів Міноборони від 18.07.2017 № 248/3/9/1/863, зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на початок обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації, якщо не підвищується посадовий оклад (а.с.44).

У абзаці 5 пункту 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Отже, щомісячна додаткова грошова винагорода не впливає на розмір індексації грошового забезпечення, відтак січень 2014 року не повинен визначатися як базовий місяць при нарахуванні суми індексації позивачу грошового забезпечення з 01.01.2014 по 07.02.2019.

Так, базовим місяцем вважається місяць, в якому підвищена тарифна ставка (посадовий оклад) військовослужбовця за посадою, яку він займає. Визначення базового місяця залежить тільки від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу), яке вперше відбулось у січні 2008 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007, місяці, у якому відбулося збільшення розміру посадового окладу штату. При цьому, загальна сума збільшення грошового забезпечення перевищила суму індексації нараховану в цьому місяці і відповідно до абзаців 1 і 2, пункту 5 Порядку № 1078 січень 2008 року став базовим місяцем для нарахування індексації заробітної плати позивача.

В такому порядку, нарахування індексації здійснюється до наступного підвищення розміру посадового окладу військовослужбовця, яке відбулося у березні 2018 року, відповідно до наказу Міністерства оборони України від 01.03.2018 № 90 «Про встановлення тарифних розрядів осіб офіцерського складу Збройних Сил України».

Таким чином, судом не встановлено, а відповідачем не доведено, що підвищення грошового доходу позивача у січні 2014 року перевищило суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу та яка мала нараховуватися із базового місяця січень 2008 року.

Отже, базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення позивача є січень 2008 року, в якому постановою № 1294 встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців, а не січень 2014 року.

Водночас, суд зауважує, що оскільки щомісячна грошова винагорода не носить постійного характеру, не була основною та змінювалась (збільшувалась), а з 01.03.2018 скасована, тому така складова грошового забезпечення не повинна впливати на розмір індексації грошового забезпечення.

Аналіз встановлених судом обставин за результатом дослідження доказів в матеріалах справи дає підстави для висновку, що за період з січня 2014 року по березень 2018 року позивачу нарахування індексації здійснювалось неправильно та призвело до нарахування індексації грошового забезпечення у занижених розмірах, оскільки при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивачу невірно було встановлено базовий місяць у зв`язку зі зміною розмірів грошового забезпечення січень 2014 року.

При цьому суд визнає безпідставним посилання відповідача на обмежене фінансування, оскільки вказані обставини жодним чином не впливають на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

Суд також зазначає, що відсутність механізму виплати індексації не може позбавляти позивача права на отримання належних йому сум невиплаченого доходу.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи припинити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення від 08.11.2005, заява № 63134/00).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 у справі № 9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.07.2019 (справа № 240/4911/18), від 07.08.2019 (справа №825/694/17), від 23.10.2019 (справа №825/1832/17).

За таких обставин дії відповідача щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу з січня 2014 року по березень 2018 року з встановленням базового місяця січень 2014 року порушують гарантії щодо грошового забезпечення військовослужбовця, відтак право позивача щодо отримання індексації грошового забезпечення у встановленому розмірі підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання відповідача донарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 01.03.2018 з врахуванням проведеної виплати з встановленням базового місяця - січень 2008 року.

Щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 березня 2018 року по день звільнення позивача з лав ЗСУ (07.02.2019) суд враховує таке.

Як встановлено судом, при нарахуванні індексації за вказаний період базовим місяцем рахувався березень 2018 року, що підтверджується доданим Розрахунком суми індексації грошового забезпечення за період з січня 2014 по лютий 2019 року, яка була нарахована та виплачена ОСОБА_1 (а.с.30).

Як вже зазначалось судом, пунктом 5 Порядку № 1078 передбачено, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Відповідно до положень частини першої статті 4 Закону № 1282-ХІІ та абзацу 2 пункту 1-1 Порядку № 1078, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в редакції від 24.02.2018, яка набрала чинності з 01.03. 2018, було змінено систему виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та розміри тарифних ставок. Відповідно до пункту 4 Постанови № 704, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Таким чином, постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу осіб рядового та начальницького складу.

Отже, за період з березня 2018 року по 07 лютого 2019 року (день звільнення позивача зі служби) для нарахування індексації грошового забезпечення базовим місцем слід брати березень 2018 року. Тому, враховуючи зміну саме з березня 2018 року посадових окладів військовослужбовців, доводи позивача щодо обрахунку суми індексації за вказаний період з урахуванням базового місяця січень 2008 року є необгрунтованими.

Такими чином, відповідно до пункту 5 вказаного Порядку № 1078 індекс споживчих цін у березні 2018 року рівний 1 та індексація грошового забезпечення не нараховується.

Тобто, індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з квітня 2018 року по жовтень 2018 року (який опубліковано в листопаді 2018 року), перевищив поріг індексації і становив 103,7 % (100,8%* 100,0%* 100,0%*99,3%* 100,0%* 101,9%* 101,7%) або 1,037.

Відповідач зазначає, що з грудня 2018 року по день звільнення позивачу було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення з урахуванням базового місяця - березень 2018 року.

За таких обставин, в задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.

Щодо доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду, суд зазначає таке.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до статті 98 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Згідно з частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Виплата індексації доходів є складовою грошового забезпечення.

В аспекті спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що поняття «грошове забезпечення» і «заробітна плата», які використано у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними, а тому спір щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовця охоплюється застосованим в частині 2 статті 233 КЗпП України визначенням «законодавство про оплату праці» та, відповідно, звернення до суду з заявленими позивачем вимогами не обмежується будь-яким строком.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, що неодноразово була висловлена, зокрема, у постанові від 25.04.2019 у справі № 804/496/18.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 360/3359/19 (номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 84153019).

Враховуючи наведені вище положення, суд вважає, що позивачем строк звернення до суду з метою захисту порушеного права не пропущено, оскільки працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державник гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного суду.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатом розгляду адміністративної справи доводи та аргументи позовної заяви знайшли часткове підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

Підстави для вирішення питання розподілу судових витрат у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку у Збройних силах України (33001, м. Рівне, вул. Коцюбинського, 1, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку у Збройних силах України щодо не правильного нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з січня 2014 року по березень 2018 року з встановленням базового місяця - січень 2008 року.

Зобов`язати Рівненський зональний відділ Військової служби правопорядку у Збройних силах України донарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з січня 2014 року по березень 2018 року з врахуванням проведеної виплати з встановленням базового місяця - січень 2008 року.

В позові в частині визнання протиправними дій Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку у Збройних силах України щодо не правильного нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з березня 2018 року по 07 лютого 2019 року з встановленням базового місяця - січень 2008 року та зобов`язання Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку у Збройних силах України донарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з березня 2018 року по 07 лютого 2019 року з врахуванням проведеної виплати з встановленням базового місяця січень 2008 року, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділ VI «Прикінцеві положення» КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Таким чином, строк на апеляційне оскарження рішення суду продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повний текст рішення складений 01 червня 2020 року.

Суддя Нор У.М.