Справа № 160/9125/19
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2020-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2020 року м. Дніпросправа № 160/9125/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Дніпроважмаш»

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року (головуючий суддя: Ніколайчук С.В) по адміністративній справі №160/9125/19

за позовом Акціонерного товариства «Дніпроважмаш» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Акціонерне товариство «Дніпроважмаш» (далі АТ «Дніпроважмаш») 19.09.2019 року звернулося до суду з позовом до відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі ГУ ДФС у Дніпропетровській області), в якому просить визнати протиправними та скасувати винесені відповідачем податкове повідомлення рішення № від 25.06.2019 року, яким АТ «Дніпроважмаш» нараховано пеню у розмірі 1 060 225,40 грн.; податкове повідомлення рішення № від 25.06.2019 року, яким до АТ «Дніпроважмаш» застосовно штраф у розмірі 340 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано безпідставністю нарахування АТ «Дніпроважмаш» пені за порушення строків розрахунків по експортному контракту № від 24.02.2016 року, укладеному ним з АО «Воркутауголь» (Російська Федерація), а також застосування до нього відповідачем штрафу за недекларування валютних цінностей, що знаходяться за межами України.

У відзиві на позов ГУ ДФС у Дніпропетровській області посилається на правомірність прийнятих податкових повідомлень рішень №, № від 25.06.2019 року, в зв`язку з чим просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2019 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним та скасовано винесене відповідачем податкове повідомлення рішення № від 25.06.2019 року, в іншій частині вимог відмовлено, стягнено на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачену суму судового збору в розмірі 5,09 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити рішення, яким зазначені позовні вимоги задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на доводах позовної заяви.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з`явилися, про день розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно ст.229 КАС України не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1,2,3 ст.242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст.2 та ч.4 ст.242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вимогам процесуального закону рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування винесеного ГУ ДФС у Дніпропетровській області податкового повідомлення - рішення № від 25.06.2019 року відповідає, в зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу № 2712-п від 10.05.2019 року, направлення № 3168 від 10.05.2019 року, посадовими особами ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка АТ «Дніпроважмаш» з питань дотримання вимог валютного законодавства при виконанні умов зовнішнього контракту № від 24.02.2016 року за період з 01.01.2018 року по 10.05.2019 року, порядку та термінів декларування валютних цінностей та іншого майна резидента, яке перебуває за межами України, за результатами якої складено акт №29895/04-36-14-06/00168076 від 29.05.2019 року.

Відповідно до викладених в акті висновків позивачем порушено приписи, зокрема ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та п. 2 ст. 13 Закону України № 185/94-ВР від 23.09.1994 «Про валюту та валютні операції» в частині несвоєчасного одержання виручки в сумі 18 710 800 рос. руб. по експортному контракту № від 24.02.2016 року, укладеного позивачем з АО «Воркутауголь» (Російська Федерація).

На підставі висновків акту перевірки ГУ ДФС у Дніпропетровській області винесено, зокрема, оскаржуване податкове повідомлення рішення № від 25.06.2019 року, яким АТ «Дніпроважмаш» нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, порушення вимог валютного законодавства в загальній сумі 1 060 225,40 грн.

Підставою для нарахування пені визначено ст.4 Закону України № 185/94-ВР від 23.09.1994 «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» зі змінами та доповненнями (ч. 5 ст. 13 Закону України за №2473-VІII від 21.06.2018 «Про валюту та валютні операції»).

Не погодившись з даним податковим повідомленням рішенням позивач оскаржив його в адміністративному порядку.

За результатами розгляду скарги позивача податкове повідомлення рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вимогою зазначене податкове повідомлення рішення визнати протиправним та скасувати. При цьому позивач посилається на те, що Закон України № 185/94-ВР втратив чинність з 7.02.2019 року.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, вважає за необхідне зазначити таке.

На час виникнення спірних правовідносин, спірні правовідносини регулювалися, зокрема, Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР.

Відповідно до ст.1 цього Закону виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Виручка резидента за експортним зовнішньоекономічним договором (контрактом) вважається перерахованою на його банківський рахунок за заявою резидента, якщо належна сума врегульована Експортно-кредитним агентством.

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Постановою Правління НБУ від 14.09.2016 № 386 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 120 календарних днів (п.1).

Постанова набирає чинності з 15.09.2016 та діє до 15.12.2016 включно.

Згідно Постанови Національного банку України від 13.12.2016 № 410 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 120 календарних днів (п.1).

Постанова набирає чинності з 16.12.2016 та діє до 15.06.2017 включно.

Постановою Правління НБУ від 25.05.2017 № 41 «Про внесення змін до деяких нормативно - правових актів Національного банку України» внесені зміни до Постанови Правління НБУ від 13.12.2016 № 410 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», а саме: пункт 1 виключено.

Постанова набирає чинності з дня, наступного за днем її офіційного опублікування.

Тобто введене тимчасове 120-денне обмеження щодо строків розрахунків за експортно-імпортними операціями скасовано.

Отже, з 26.05.2017 згідно Закону України від 06.11.2012 № 5480-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення інструментів впливу на грошово-кредитний ринок», Постанови НБУ «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 25.05.2017 №41, розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону № 185/94-ВР повинні здійснюватися у строк, що не перевищує 180 календарних днів.

Статтею 4 Закону № 185/94-ВР встановлено, що порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Позивач проти порушення встановленого ст.1 Закону № 185/94-ВР терміну надходження валютної виручки за поставлений товар в межах експортного контракту № від 24.02.2016 року не заперечує.

Позиція позивача у даному випадку полягає у тому, що на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 25.06.2019 року Закон № 185/94-ВР втратив чинність з 07.02.2019.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, послався на ч.8 ст.16 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2473-VIII.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.

21 червня 2018 року прийнятий Закон України № 2473-VIII «Про валюту та валютні операції», відповідно до ст.16 якого «Прикінцеві та перехідні положення» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через сім місяців з дня набрання ним чинності.

Пунктом 2 частини 2 статті 16 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2473-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня введення в дію цього Закону, Закон № 185/94-ВР втратив силу.

Закон № 2473-VIII набрав чинності (вступив в силу) з 07.07.2018 року (оприлюднений в «Голосі України» від 06.07.2018 року № № 121), введений в дію 07.02.2019 року.

Відповідно до ч.8 ст.16 Закону № 2473-VIII уповноважені установи, суб`єкти валютних операцій, які до дня введення в дію цього Закону порушили вимоги Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Указу Президента України від 27 червня 1999 року № 734/99 «Про врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства» та (або) нормативно-правових актів Національного банку України з питань валютного регулювання та контролю, несуть відповідальність, передбачену законодавством України, що діяло на день вчинення таких порушень.

Рішення про застосування до уповноважених установ, суб`єктів валютних операцій заходів впливу приймається органами валютного нагляду відповідно до компетенції, визначеної частинами п`ятою і шостою статті 11 цього Закону, у порядку, визначеному законодавством, що діє на день прийняття відповідного рішення.

Із матеріалів справи вбачається, що між АТ «Дніпроважмаш» (Продавець) та АО «Воркутауголь» (Російська Федерація) (Покупець) укладено контракт № від 24.02.2016 року, відповідно до умов якого Продавець зобов`язується поставити Покупцю товар або поставити товар та надати послуги, як узгоджено сторонами в Специфікації, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар і послуги. Умови оплати, ціни, валюта Контракту та валюта платежу узгоджуються сторонами в специфікації. Термін дії контракту по 31.12.2016 року, а в частині розрахунків та виконанні гарантованих зобов`язань - до повного їх виконання.

Позивач не заперечує наявності дебіторської заборгованості по вищезазначеному контракту в розмірі 18 710 800 рос. руб. станом на час здійснення відповідачем перевірки.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи висновків Мінекономрозвитку України продовжено строки розрахунків за контрактом № від 24.02.2016 року, а саме: висновком № 210 від 16.04.2018 року на суму 18 710 800 рос. руб. з 31.03.2018 року по 30.09.2018 року; висновком № 706 від 29.10.2018 на суму 18 710 800 рос. руб. з 18.10.2018 року по 20.12.2018 року; висновком № 59 від 24.01.2019 року на суму 18 710 800 рос. руб. з 16.01.2019 року по 18.06.2019 року.

Матеріалами справи підтверджено, і сторонами не заперечується, що між висновками Мінекономрозвитку № 210 та №706 України виникла перерва 18 днів, та між висновками № 706 та №59 - 27 днів. Тим самим за укладеним позивачем експортним контрактом № від 24.02.2016 року граничний строк надходження валютної виручки згідно вимог ст.1 Закону України № 185/94-ВР (180 днів) сплив до моменту набрання чинності Законом № 2473-VIII.

Отже, оскільки в спірному випадку порушення граничного строку розрахунків відбулось під час дії Закону № 185/94-ВР, до спірних правовідносин має застосуватись норми цього Закону, в тому числі і в частині відповідальності за порушення такого строку.

Дані обставини свідчать про правомірність винесеного відповідачем податкового повідомлення рішення № від 25.06.2019 року ,яке відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст.2 КАС України, тому правові підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні.

Доводами апеляційної скарги зазначені обставини не спростовано.

Керуючись ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Дніпроважмаш» - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року по адміністративній справі №160/9125/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 27 травня 2020 року, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Строки касаційного оскарження, з урахуванням пункту 3 Розділу IV «Прикінцеві Положення» Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону № 540-IX від 30.03.2020 року, продовжуються на строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню на території України гострої респіраторної хвороби коронавірусної хвороби (COVID-19).

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай