Справа № 360/5035/19
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2020-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року справа №360/5035/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Лисичанського міського голови Шиліна Сергія Івановича на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2020 року (повний текст складено 06 квітня 2020 року в м. Сєвєродонецьк) у справі № 360/5035/19 (суддя І інстанції - Ірметова О.В.) за позовом адвоката Ратушної Олени Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 до Лисичанського міського голови Шиліна Сергія Івановича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Савченко Олександр Олександрович , про визнання протиправним та скасування розпорядження в частині, -

В С Т А Н О В И В:

26 листопада 2019 року на адресу Луганського окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви адвоката Ратушної Олени Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 до Лисичанського міського голови Шиліна Сергія Івановича про визнання протиправним та скасування розпорядження в частині.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року в задоволенні позову адвоката Ратушної Олени Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 до Лисичанського міського голови Шиліна Сергія Івановича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Савченко Олександр Олександрович , про визнання протиправним та скасування розпорядження в частині - відмовлено.

Також за результатами розгляду справи судом було постановлено окрему ухвалу від 24 лютого 2020 року, для реагування та вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, шляхом приведення п. 30 розліду І "Міський голова Шилін С.І. " щодо розподілу обов`язків, затвердженого розпорядженням міського голови "Про затвердження розподілу обов`язків між міським головою, секретарем міської ради, першим заступником, заступниками міського голови та керуючим справами (секретарем) виконкому" від 30.11.2015 № 384 (зі змінами), у відповідність вимогам ст. 50 Закону України "Про місцеве самоврядування".

Судом було встановлено голові Лисичанської міської ради Шиліну Сергію Івановичу строк для наданні відповіді про вжиті заходи, а саме протягом 30 днів з дня отримання окремої ухвали.

Копію окремої ухвали суду від 24 лютого 2020 року у справі № 360/5035/19 Шилін Сергій Іванович отримав 26 лютого 2020 року, тобто, останнім днем для надання відповіді про вжиті заходи за окремою ухвалою суду від 24 лютого 2020 року було 26 березня 2020 року.

У зв`язку з тим, що Лисичанським міським головою Шиліним Сергієм Івановичем у строк встановлений судом не надано відповіді про вжиті заходи на виконання окремої ухвали суду від 24 лютого 2020 року, Луганським окружним адміністративним судом було направлено листа від 30.03.2020 щодо надання відомостей про виконання окремої ухвали суду.

02 квітня 2020 року від Лисичанської міської ради за підписом керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету Савченка О.О., надійшла відповідь, в якому зазначено, що Лисичанським міським головою Шиліним С.І. було подано апеляційну скаргу на окрему ухвалу суду від 24.02.2020, апеляційне провадження було відкрито, а тому Лисичанська міська рада вважає, що до моменту вирішення Першим апеляційним адміністративним судом вказаної апеляційної скарги по суті, не має підстав для виконання окремої ухвали суду.

У зв`язку з наведеним судом поставлено питання щодо наявності підстав для застосування до голови Лисичанської міської ради Шиліна Сергія Івановича заходів процесуального примусу за невиконання окремої ухвали суду від 24 лютого 2020 року.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2020 року у справі № 360/5035/19 стягнуто з Лисичанського міського голови Шиліна Сергія Івановича до Державного бюджету України через Державну судову адміністрацію України штраф у розмірі 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 6306,00 грн (шість тисяч триста шість гривень 00 коп.). Стягувач: Державна судова адміністрація України. Боржник: Лисичанський міський голова Шилін Сергій Іванович.

Роз`яснено, що відповідно до частини шостої статті 149 Кодексу адміністративного судочинства України суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, щодо якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків. Строк пред`явлення ухвали суду до виконання становить три місяці з дня набрання нею законної сили. Встановлено повторно строк виконання окремої ухвали суду від 24.02.2020 - до 27 квітня 2020 року.

Відповідач звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції, в якій просив скасувати оскаржену ухвалу суду. На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

З посиланням на приписи ч.2 ст.42, ст. 53 Закону України "Про місцеве самоврядування", що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що розпорядження міського голови від 30.11.2015 № 348 (із змінами) обмежені повноваження секретаря міської ради. Вважає, що у суду першої інстанції були відсутні достатні підстави для постановлення окремої ухвали і подальше постановлення ухвали про стягнення штрафу.

Представником позивача надано відзив на апеляційну скаргу у якому проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними, а прийняте судом першої інстанції рішення, яке він просив залишити без змін, - обґрунтованими та законними.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Відповідно до ч.5 ст. 249 КАС України з метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання. Відповідно до ч.7 ст. 249 КАС України окрема ухвала може бути оскаржена особами, яких вона стосується. Окрема ухвала Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає. Відповідно до статті 256 КАС України, ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала постановлена поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Рішення про застосування штрафу суд першої інстанції мотивував наступним.

Ухвала Луганського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року, набрала законної сили негайно після її підписання суддею - 24 лютого 2020 року, що також роз`яснено в резолютивній частині вказаної ухвали.

Згідно із положеннями Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України; обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; за неповагу до суду і судді винні особи притягаються до юридичної відповідальності (частина п`ята статті 124, пункт 9 частини третьої, частина п`ята статті 129). Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Конституційний Суд України вказав, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009).

З огляду на вищезазначене, окрема ухвала суду від 24.02.2020 набрала законної сили і тому є обов`язковою для виконання. Судом першої інстанції також зазначено, що відкриття апеляційного провадження з приводу оскарження окремої ухвали суду від 24.02.2020, не виключає обов`язку щодо її виконання, та відповідальності за невиконання вимог вказаної ухвали. Крім того, Першим апеляційним адміністративним судом під час прийняття апеляційної скарги ухвалами суду від 25.03.2020 також не вирішено питання щодо зупинення виконання окремої ухвали.

Частиною другою статті 370 КАС України передбачено, що невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Відповідно до ч.1 ст.144 КАС України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 149 КАС України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин суб`єктом владних повноважень. З огляду на вищевикладене, за невиконання окремої ухвали суду від 24 лютого 2020 року, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність застосувати до Лисичанського міського голови Шиліна Сергія Івановича заходи процесуального примусу у вигляді штрафу, та стягнути з Лисичанського міського голови Шиліна Сергія Івановича штраф у сумі 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який відповідно до статті 7 Закону України від 14 листопада 2019 року №294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01 січня 2020 року становить 2102,00 грн.

Проте, з такими висновками місцевого суду не може погодитись колегія апеляційного суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 144 КАС України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом, як правило, негайно після вчинення порушення.

Одним із заходів процесуального примусу є штраф (п. 5 ч. 1 ст. 145 КАС України).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 149 КАС України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до приписів статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

2. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Колегія суддів вважає, що враховуючи приписи статті 72 КАС України, невиконання окремої ухвали суду, не можна ототожнювати з неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин, а тому не можна у даному, конкретному випадку застосовувати п. 3 ч. 1 ст. 149 КАС України, як підставу для застосування штрафу.

Щодо відповідальності за залишення посадовою особою без розгляду окремої ухвали суду або невжиття заходів до усунення зазначених у ній порушень закону, а так само несвоєчасна відповідь на окрему ухвалу колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 1856 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишення посадовою особою без розгляду окремої ухвали суду або невжиття заходів до усунення зазначених в ній порушень закону, а так само несвоєчасна відповідь на окрему ухвалу суду - тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, законодавчо презюмується як обов`язковість виконання вимог окремої ухвали, так і відповідальність у разі її невиконання.

Крім того, статтею 382 Кримінального кодексу України передбачена кримінальна відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду - скасуванню.

Відповідно до статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

У касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3, 4, 5, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

У касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Аналіз цієї статті дає підстави вважати, що відповідно до її частини першої до касаційного суду можуть бути оскаржені саме рішення суду першої інстанції у справі, судовий розгляд в якій закінчено, після її апеляційного перегляду та постанови суду апеляційної інстанції, прийняті за наслідками розгляду апеляційної скарги на такі рішення.

У частині другій статті, яка аналізується, йдеться про право на касаційне оскарження ухвал суду першої інстанції після їх перегляду судом апеляційної інстанції.

Частина третя цієї статті визначає виключний перелік ухвал суду апеляційної інстанції, які можуть бути оскаржені до Верховного Суду.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Лисичанського міського голови Шиліна Сергія Івановича на ухвалу про накладення штрафу Луганського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2020 року у справі № 360/5035/19 - задовольнити.

Ухвалу про накладення штрафу Луганського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2020 року у справі № 360/5035/19 - скасувати.

Повне судове рішення складено 02 червня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко