Справа № 382/570/17
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2020-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 382/570/17
УХВАЛА

02 червня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого-судді: Черпіцької Л.Т.
суддів:Пилипенко О.Є., Собківа Я.М.,
за участю секретаря:Закревської І.Л.,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Переяслав-Хмельницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Яготинського районного суду Київської області з позовом до Переяслав-Хмельницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, у якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку розміру пенсії за вислугу років згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013; зобов`язати відповідача перерахувати позивачу пенсію за вислугу років у відповідності до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, що діяла станом на 28 березня 2008 року у розмірі 90 % від місячного заробітку, зазначеного у довідці, виданої прокуратурою Київської області від 09 березня 2017 року № 18ф-75 без обмеження її максимального розміру відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01 січня 2016 року.

Постановою Яготинського районного суду Київської області від 18 травня 2017 року позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2017 року скасовано постанову Яготинського районного суду Київської області від 18 травня 2017 року та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 березня 2018 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2017 року залишено без змін.

19 грудня 2020 року ОСОБА_1 подав до Шостого апеляційного адміністративного суду заяву про перегляд за виключними обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2017 року у даній справі.

Заява мотивована наявністю рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII. Вказаним рішенням визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Однак на положеннях частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII ґрунтувалась відмова у задоволенні позовних вимог у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2017 року.

У зв`язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до вимог статті 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заявника, дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення заяви про перегляд за виключними обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2017 року відсутні, з огляду на наступне.

Підстави перегляду судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами встановлені статтею 361 КАС України, відповідно до частини першої якої судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 у справі № 3-209/2018(2413/18, 2807/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Згідно резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 у справі № 3-209/2018(2413/18, 2807/19) Положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, та втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. А також установлено такий порядок виконання цього Рішення: - частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, наявність рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 у справі № 3-209/2018(2413/18, 2807/19) не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить факту допущення судом помилки при розв`язанні спору.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що на час виникнення спірних правовідносин та на час прийняття рішення судом апеляційної інстанції положення зазначеної норми були чинними та підлягали застосуванню.

В той же час, у разі, коли Конституційний Суд України встановив неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їхнього окремого положення, застосованого (не застосованого) судом під час вирішення справи, і якщо рішення суду в такій справі ще не виконане, це є підставою для перегляду судових рішень за виключними обставинами відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України.

Однак у даному випадку, що є предметом дослідження, рішення не може вважатись невиконаним в контексті приписів пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України, оскільки рішення, що набрало законної сили, яким у задоволенні позову відмовлено, не передбачає примусового виконання.

Даний висновок також узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 17 грудня 2019 року у справі № 808/2492/18, від 18 липня 2019 року №816/105/18.

Колегія суддів також акцентує увагу на висновках, здійснених при порівнянні практики касаційних судів різних юрисдикцій, викладених в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі 808/1628/18 щодо ретроспективної дії рішення суду конституційної юрисдикції на спірні правовідносини, які виникли до набрання чинності цим рішенням, згідно яких судами касаційних інстанцій у справах №№808/2492/18, 755/4893/18, 804/3790/17, 922/1391/18, 910/20190/16 не було допущено суперечливого та взаємовиключного розуміння і застосування положень законодавства, що були чинними на час розгляду спору, але втратили законну силу після визнання їх неконституційними на підставі рішення суду конституційної юрисдикції.

Втім заявник наголошує на необхідності застосування до спірних правовідносин правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 29 квітня 2020 року №490/5366/16-а, вважаючи, що судом застосовано принцип зворотної дії положень законодавства після визнання їх неконституційними.

Так, переглядаючи справу у касаційному порядку Верховний Суд висновувався на тому, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ на момент звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії, щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Даний висновок було зроблено, виходячи з того, що перерахунок пенсії позивачки (з 05.09.2014) пов`язаний з переглядом розміру вже призначеної їй пенсії, тому при визначенні її розміру внаслідок перерахунку відсутні підстави поширювати законодавство, що було прийнято після призначення вказаної пенсії, крім випадків покращення становища позивачки.

Тому, застосувавши відсоток - 70 при визначенні розміру пенсії після проведення перерахунку, відповідач порушив право позивачки, оскільки при призначенні пенсії первісно встановлено для її обрахунку розмір 80 відсотків від заробітку.

Проте колегія суддів звертає увагу на відмінність спірних правовідносин у даній адміністративній справі, оскільки у справі №490/5366/16-а спір стосувався визначення розміру, з якого повинен здійснюватися перерахунок пенсії, разом з тим, у даній адміністративній справі вирішується питання про наявність або відсутність права на здійснення перерахунку пенсії із застосуванням норм, що визнані в подальшому неконституційними.

Викладена відмінність унеможливлює застосування постанови Верховного Суду у справі №490/5366/16-а в даній адміністративній справі.

Частиною 4 статті 368 КАС України встановлено, що за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

З урахуванням вищезазначеного, суд відмовляє у задоволенні заяви позивача про перегляд постанови суду апеляційної інстанції у зв`язку з виключними обставинами.

Згідно із ч. 1 ст. 369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 328, 361, 368-369 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 а про перегляд за виключними обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Переяслав-Хмельницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст ухвали виготовлено 02 червня 2020 року.

Головуючий суддя:Л.Т. Черпіцька
Судді:О.Є. Пилипенко
Я.М. Собків