Справа № 540/953/20
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/953/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі- позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 18.02.2020 № 2026-СГ про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Приморської сільської ради Скадовського району Херсонської області;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.01.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Приморської сільської ради Скадовського району Херсонської області.

Ухвалою від 14.04.2020 у справі відкрите спрощене позовного провадження без повідомлення сторін в порядку письмового провадження, учасникам наданий час для подання заяв по суті справи.

Ухвалою від 14.04.2020 суд відмовив позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії пов`язані з оформленням, розпорядженням, реєстрацією земельної ділянки площею 2,0 га з кадастровим №:02:001:0256 площею 148496 га.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області із клопотанням від 20.01.2020 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Приморської сільської ради Скадовського району. Бажана земельна ділянка знаходиться в межах земельної ділянки площею 14,8496 га з кадастровим номером :02:001:0256 (землі запасу). Наказом від 18.02.2020 №2026-СГ відповідач відмовив позивачу в наданні такого дозволу, посилаючись на те, що земельна ділянка, отримати яку у власність бажає позивач, знаходиться в межах земельного масиву, який запропоновано для передачі у власність учасникам антитерористичної операції. Позивач вважає протиправним наказ відповідача про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки такі підстави не передбачені земельним законодавством, зокрема, ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України. Просить позов задовольнити у повному обсязі.

06.05.2020 відповідач надіслав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову, з огляду на таке. Розглянувши заяву ОСОБА_1 від 20.01.2020 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтованою площею 2,0 га, відповідач встановив, що дана земельна ділянка знаходиться в межах земельного масиву площею 14,8496 га з кадастровим номером :02:001:0256, який згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 13.02.2020 № 26 зарезервований для забезпечення потреб учасників антитерористичної операції. Наказ від 13.02.2020 № 26 прийнятий відповідачем на виконання Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 № 898-р "Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками". Дана обставина стала підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Також відповідач наполягає на відсутності у суду повноважень щодо зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 дозвіл на на розробку проекту землеустрою, оскільки вчинення зазначених дій належить до виключних повноважень відповідача. За наведених обставин, просить відмовити у задоволенні позову.

У відповіді на відзив позивач зазначила, що наказ від 13.02.2020 № 26 прийнятий відповідачем після звернення ОСОБА_1 із заявою від 20.01.2020 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Більше того, у наказі від 18.02.2020 № 2026-СГ, який є предметом даного спору, відповідач не посилається на наказ від 13.02.2020 № 26. Як стверджує позивач, розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 № 898-р не передбачає заборони для надання дозволу на розробку проекту землеустрою з числа земельних ділянок, які включені до переліку зарезервованих. Крім того, Земельний кодекс України є нормативно-правовим актом, який має вищу юридичну силу, ніж розпорядження від 19.08.2015 № 898-р. Просить задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.ст. 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 КАС України, а також інші процесуальні строки, продовжуються на строк дії такого карантину.

Таким чином, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

20.01.2020 ГУ Держгеокадастру зареєструвало клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Приморської сільської ради Скадовського району Херсонської області та додані до клопотання графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

За результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 від 20.01.2020 відповідач прийняв наказ 18.02.2020 № 2026-СГ, яким відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою на підставі ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України з посиланням на те, що земельний масив, в межах якого знаходиться земельна ділянку, яку позивач має намір отримати у власність, запропонований для передачі у власність учасникам антитерористичної операції.

Надаючи оцінку обґрунтованості вимог позивача про визнання протиправним наказу від 18.02.2020 № 2026-СГ та повторного розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Земельні відносини в Україні, відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Громадянам для ведення особистого селянського господарства передаються у власність та надаються у користування землі, віднесені до категорії земель сільськогосподарського призначення (п. "а" ч. 3 ст. 22 ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗК України громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Статтею 116 ЗК України, зокрема, частиною 1 передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів (ст. 121 ЗК України).

Відповідно до ч. 6 та ч. 7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право органу виконавчої влади, який передає земельні ділянки державної власності у власність, відступати від положень статті 118 ЗК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 545/808/17.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, наказом від 18.02.2020 №2026-СГ ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без наведення жодної з підстав, визначених статтею 118 ЗК України.

Разом з цим, суд відмічає, що відповідно до статті 118 ЗК України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів: звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування; розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 ЗК України; затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, передача земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 ЗК України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок. При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність чи користування.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 року у справі № 545/808/17 та від 19.06.2019 у справі № 750/8511/17.

Щодо прийняття відповідачем наказу від 13.02.2020 № 26, суд зазначає таке.

19.08.2015 Кабінет Міністрів України видав розпорядження № 898-р "Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками", яким Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру, обласним та Київській міській державним адміністраціям доручено за участю з органами місцевого самоврядування визначити протягом місяця на території відповідної області земельні ділянки для відведення учасникам АТО та сім`ям загиблих учасників АТО.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 13.02.2020 № 26 "Про резервування земельної ділянки для забезпечення потреб учасників бойових дій на Сході України та осіб, які отримали інвалідність внаслідок бойових дій та членів родин військовослужбовців, загиблих у ході проведення антитерористичної операції" земельну ділянку площею 14,8496 га з кадастровим номером :02:001:0256 (склад угідь-пасовища) зарезервовано для забезпечення потреб учасників антитерористичної операції та членів родин військовослужбовців, загиблих у ході її проведення.

Варто відмітити, що відповідач не надав жодних доказів того, що до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області надійшли заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою на цю саму земельну ділянку від вищезазначених громадян - учасників антитерористичної операції чи членів сімей загиблих військовослужбовців.

З огляду на викладене, суд вважає, що посилання відповідача у наказі від 18.02.2020 № 2026-СГ на ті обставини, що земельний масив, в межах якого позивач має намір отримати у власність земельну ділянку для ведення ОСГ, зарезервований для подальшого виділення земельних ділянок учасникам АТО є безпідставними та не містять належного правового обгрунтування у розумінні ч. 7 ст. 118 ЗК України для відмови у задоволенні клопотання про надання такого дозволу.

Земельним кодексом України та іншими законами України, які регулюють правовідносини щодо передачі земельних ділянок у власність, не передбачено першочергове право учасників АТО на отримання земельних ділянок порівняно з іншою категорією громадян. Надання таким громадянам земельної ділянки для ведення ОСГ здійснюється у загальному порядку, визначеному статтею 118 ЗК України.

Таким чином, відповідач, приймаючи рішення про відмову позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою з посиланням на резервування земельної ділянки, діяв без законних на те підстав, а тому суд погоджується із доводами позивача про протиправність такого рішення ГУ Держгеокадастру у Херсонській області.

Конституцією України закріплено, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); право власності на землю гарантується, воно набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (частина друга статті 14).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб що передбачений Конституцією та законами України.

Відмовляючи позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у власність, відповідач, відповідно до пунктів 2-8 ч. 3 ст. 2 КАС України, повинен був діяти обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, неупереджено, добросовісно та розсудливо з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Отже, перешкоджаючи позивачу в отриманні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності без законних на те підстав, відповідач таким чином перешкоджає позивачу у реалізації законодавчо наданого права, чим порушує принципи рівності перед законом та пропорційності, які визначені ст. 2 КАС України.

Беручи до уваги наведене вище, суд вважає протиправним та скасовує наказ відповідача від 18.02.2020 № 2026-СГ про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у власність площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства.

У свою чергу порушене право позивача на отримання у власність земельної ділянки підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 20.01.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Приморської сільської ради Скадовського району Херсонської області.

За таких обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та задоволення позову в повному обсязі.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору у сумі 1681,60 грн, суд зазначає таке.

Статтею 1 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI) визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством (ч. 1 ст. 3 Закону № 3674-VI).

За подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 4 Закону № 3674-VI).

Системний аналіз ч. 1 ст. 5 та ч. 2 ст. 245 КАС України дає підстави для висновку, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою (аналогічну правову позицію щодо сплати судового збору висловлено у постанові Верховного Суду України від 14.03.2017 у справі № 21-3944а16).

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу від 18.02.2020 № 2026-СГ та зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Тобто, ОСОБА_1 заявлено одну позовну вимогу немайнового характеру та вказано спосіб поновлення порушеного права, за яку має бути сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Натомість позивачем сплачено судовий збір у сумі 1681,60 грн.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 3674-VI сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, повернення надмірно сплаченого судового збору у сумі 840,80 грн. здійснюватиметься за умови подання позивачем відповідного клопотання.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 262 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (, 73036, м. Херсон, вул. Університетська, 136-а) від 18.02.2020 № 2026-СГ про відмову у наданні ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Приморської сільської ради Скадовського району Херсонської області.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області (, 73036, м. Херсон, вул. Університетська, 136-а) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) від 20.01.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Приморської сільської ради Скадовського району Херсонської області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (, 73036, м. Херсон, вул. Університетська, 136-а).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.ст. 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 КАС України, а також інші процесуальні строки, продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя О.Й. Кисильова

кат. 109020100