Справа № 380/2586/20
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2020-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/2586/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Карп`як О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Турківської районної державної адміністрації про визнання незаконним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління соціального захисту населення Турківської районної державної адміністрації (82500, Львівська область, м. Турка, вул. Міцкевича, 77) про визнання незаконним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, в якій просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Турківської районної державної адміністрації № 7406 від 29.11.2019 року про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям;

- зобов`язати відповідача прийняте нове рішення про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям в 75-ти відсотковому розмірі прожиткового мінімуму для сім`ї;

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування допомоги матері-одиночці на дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі встановленому чинним законодавством;

- судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 листопада 2019 року позивач, ОСОБА_1 , подала заяву та пакет документів до Управління соціального захисту населення Турківської районної державної адміністрації для отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги одиноким матерям. В телефонному режимі позивача повідомили про нарахування соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям в сумі 6069,16 грн., що становить 50% соціальної допомоги, а у призначенні допомоги одиноким матерям відмовили. 31 грудня 2019 року позивач звернулась із заявою про перерахунок соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям в сторону збільшення виплат. У здійсненні такого перерахунку було відмовлено. Проте, така позиція відповідача, на думку позивача, є хибною та не узгоджується з приписами чинного законодавства України та з фактичними обставинами справи. Просить вказані вище рішення скасувати та зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу допомогу на дітей одиноким матерям (з урахуванням доходів) та державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям в більшому розмірі.

Ухвалою суду від 03 квітня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Даною ухвалою запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву, а також роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами.

Копію вказаної ухвали суду надіслано відповідачу за адресою: 82500, Львівська область, м. Турка, вул. Міцкевича, 77. До суду повернулося повідомленням про вручення поштового відправлення № 434, з якого вбачається, що ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі отримано представником відповідача 16 квітня 2020 року.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву (вх. № 22138 від 30.04.2020 року), в якому просив у задоволенні позову відмовити з огляду на наступне. Згідно Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» позивачу призначено державну допомогу в розмірі: 6069,16 грн. - з 01.11.2019р. по 30.11.2019р.; 6417,01грн. - з 01.12.2019р. по 01.01.2020р.; 5917,01 грн. - з 02.01.2020р. по 06.04.2020р.; 6417,01 грн. - з 07.04.2020р по 30.04.2020р. Відповідно до пункту 18 Постанови Кабінету Міністрів України №250 від 24 лютого 2003 року «Про затвердження Поряду призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям» перерахунок розміру соціальної допомоги може бути перерахований з місяця подання заяви та відповідних документів уповноваженим представником сім`ї до закінчення строку призначення.

Розмір допомоги призначено із застосуванням п. 17 Порядку призначення та виплати державної соціальної допомоги, тобто розмір допомоги зменшено на 50%. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 250 від 24 лютого 2003 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям» зменшення розміру соціальної допомоги може бути зменшено до 50% у разі невикористання сім`ї додаткових джерел для існування. Позивач розлучена, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу, серія НОМЕР_1 від 5 серпня 2004 року та за аліментами не зверталася. Відповідно до Методики обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерством економіки та з питань європейської інтеграції України, Державного комітету статистики України, Державного комітету молодіжної політики, спорту і туризму України від 15 листопада 2001 року №486/202/524/455/3370 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 7 лютого 2002 року за №112/6400 (із змінами) надалі (Методика), до розрахунку розміру державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям включаються всі доходи передбачені цією Методикою, в тому числі і одержані аліменти (пункт 5.13 Методики), що є додатковим джерелом для існування сім`ї. Позивач таким правом не скористалася, що й було підставою застосування пункту 17 зменшення розміру соціальної допомоги.

Державна соціальна допомога одиноким матерям нараховується відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та надається у розмірі, що дорівнює різниці прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячного доходу членів сім`ї.

Відповідно до звернення від 29 листопада 2019 року позивачу призначено допомогу на дітей одиноким матерям у нульовому розмірі, так як середньомісячний сукупний дохід сім`ї є більшим від встановленого прожиткового мінімуму для сім`ї, а саме: середньомісячний дохід члена сім`ї склав 2494,79 грн. До розрахунку сукупного доходу сім`ї за попередні 6 місяців (89812,49 грн.) включено заробітну плату позивача (15419,28грн.), державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям (59287,9 грн.), пенсію по інвалідності (11949,73 грн.), грошовий еквівалент пільги багатодітної сім`ї (427,50 грн.), стипендію (2676,24 грн.) та дохід від земельної ділянки (51,84грн.). Сукупний середньомісячний дохід сім`ї склав 14 968,75 грн. і був розділений на кількість членів сім`ї. Прожитковий мінімум для призначення допомоги на дітей одинокій матері у листопаді 2019 року становив 2118 грн. на кожну дитину. Середньомісячний дохід на члена сім`ї перевищив прожитковий мінімум для дитини на 376,79 грн. і становив 2494,79 грн.

20 травня 2020 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив позивача. Щодо твердження представника відповідача про незвернення до суду про стягнення аліментів, позивач зазначає наступне. З 06.08.2004 року ОСОБА_1 розлучена. Після розірвання шлюбу народила троє дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Факт батьківства не встановлено, а запис про батька дітей у Книзі реєстрації народжень проведено зі слів матері. Таким чином, у позивача відсутні підстави для звернення до суду із позовом про стягнення аліментів.

Частиною 1 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

ОСОБА_1 є одинокою матір`ю, самостійно, не перебуваючи в шлюбі виховує неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3

29 листопада 2019 року позивач звернулася із заявою до Управління соціального захисту населення Турківської районної державної адміністрації для отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги одиноким матерям.

Рішенням від 29.11.2019 №7406 про призначення державної соціальної допомоги малозабезпечені сім`ї, призначено соціальну допомогу ОСОБА_1 в розмірі 50% соціальної допомоги з 01.11.2019 по 30.04.2020. Розмір допомоги призначено із застосуванням п. 17 Порядку призначення та виплати державної соціальної допомоги, тобто розмір допомоги зменшено до 50% (у разі невикористання сім`єю можливостей знаходження додаткових джерел для існування).

Рішенням про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 26.12.2019 за заявою повивача від 29.11.2019 вказано про відсутність права на допомогу одиноким матерям з урахуванням доходів.

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача, ОСОБА_1 31 грудня 2019 року звернулась із заявою про перерахунок допомоги малозабезпеченим сім`ям в сторону збільшення. Одночасно ОСОБА_1 подала заяву про надання належними чином засвідченої копії особової справи .

Листом від 10.01.2019 року № 41 Управління соціального захисту населення Турківської районної державної адміністрації повідомило позивача про призначення державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї 29.11.2019 року в розмірі 6069,16 грн. з 01.11.2019 року по 30.11.2019 року, з 01.12.2019 року по 01.01.2020 року в розмірі 6 417,01 грн., з 02.01.2020 року по 06.04.2020 року в розмірі 5 917,01 грн., з 07.04.2020 року по 30.04.2020 року в розмірі 6 417,01 грн.

Листом від 11.01.2019 року № 45 Управління соціального захисту населення Турківської районної державної адміністрації повідомило позивача про призначення державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї із застосуванням п. 17 Порядку призначення та виплати державної соціальної допомоги, тобто розмір допомоги зменшено на 50 відсотків. Підстав для проведення перерахунку державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї немає.

Листом від 21.02.2020 року № 188-02.76 відповідач повідомив, що підстав для проведення перерахунку державної соціальної допомоги як малозабезпечена сім`я немає.

Не погоджуючись з рішеннями відповідача, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам щодо призначення допомоги на дітей одинокій матері ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.

Статтею 3 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 3 Конституції України закріплене визнання найвищою соціальною цінністю в України людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обов`язок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Закон України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», відповідно до Конституції України, встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім`ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Так, згідно з частиною 1 статті 1 Закон України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (далі - Закон №2811-ХІІ) громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених Законом та іншими законами України.

Згідно з пунктом 2, 5 частини 1 статті 3 Закону №2811-ХІІ видами державної допомоги сім`ям з дітьми є допомога при народженні дитини та допомога на дітей одиноким матерям. Така допомога призначається і виплачується органами соціального захисту населення; надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною (стаття 4 Закону №2811-ХІІ).

Право, умови, розмір, підстави припинення (зупинення) допомоги на дітей одиноким матерія визначено розділом V-A Закону №2181-ХІІ.

Статтею 18-1 Закону № 2811-ХІІ визначено, що право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами і в установленому законодавством порядку, відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини.

Статтею 18-2 Закону №2811-ХІІ передбачено, що допомога на дітей одиноким матерям призначається за наявності витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану, або довідки про народження, виданої виконавчим органом сільської, селищної, міської (крім міст обласного значення) ради, із зазначенням підстави внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, або документа про народження, виданого компетентним органом іноземної держави, в якому відсутні відомості про батька, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку.

Допомога на дітей одиноким матерям призначається незалежно від одержання на дітей інших видів допомоги, передбачених цим Законом.

Згідно статті 18-3 Закону №2811-ХІІ допомога на дітей одиноким матерям, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, а також вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Статтею 18-4 Закону №2811-ХІІ передбачено, що виплата допомоги на дітей одиноким матерям (батькам) припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; позбавлення отримувача допомоги волі за вироком суду; скасування рішення про усиновлення дитини або визнання його недійсним; реєстрації дитиною шлюбу до досягнення нею 18-річного віку; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності у випадках, передбачених законом; смерті дитини; смерті отримувача допомоги.

Виплата допомоги на дітей одиноким матерям (батькам) призупиняється у разі: тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового працевлаштування дитини.

У разі припинення дії обставин, передбачених частиною другою цієї статті, виплата допомоги поновлюється за письмовою заявою отримувача допомоги до органу, який призначає допомогу, з місяця, що настає за місяцем, в якому припинилася дія зазначених обставин.

Припинення або призупинення виплати допомоги здійснюється на підставі відомостей про обставини, зазначені у частинах першій та другій цієї статті, з місяця, що настає за місяцем, в якому було виявлено зазначені обставини, за рішенням органу, який призначив допомогу.

Вказані норми Закону №2811-ХІІ кореспондуються з положеннями Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року, який затверджено на виконання статті 1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми».

Перелік документів, які слід подати з метою призначення допомоги на дітей одиноким матерям зазначено у п. 35 Порядку призначення і виплату державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2001 року за № 1751, а саме:

1) заява про призначення допомоги, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики;

2) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини, виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану, або довідка про народження, видана виконавчим органом сільської, селищної, міської (крім міст обласного значення) рад, із зазначенням підстави внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, або документ про народження, виданий компетентним органом іноземної держави, в якому відсутні відомості про батька, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку;

3) копія свідоцтва про народження дитини;

4) довідка про реєстрацію місця проживання матері та дитини. У разі неможливості одержати таку довідку допомога призначається на підставі висновку про початкову оцінку потреб дитини та сім`ї, наданого центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, із зазначенням факту проживання дитини з матір`ю. Якщо дитина навчається за межами населеного пункту, в якому проживає мати, і не перебуває на повному державному утриманні, подається довідка про реєстрацію місця проживання матері та довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування (навчання) дитини.

Пунктом 44 вказаного Порядку встановлено, що у разі, коли до заяви не додані всі необхідні документи, орган соціального захисту населення повідомляє заявника, які документи мають бути подані додатково. Якщо вони будуть подані не пізніше, ніж протягом одного місяця з дня одержання зазначеного повідомлення, днем (місяцем) звернення за призначенням допомоги вважається день (місяць) прийняття або відправлення заяви.

Як встановлено судом, Управлінням соціального захисту населення Турківської районної державної адміністрації Львівської області відмовило позивачу у призначенні такої допомоги з підстав того, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї є більшим від встановленого прожиткового мінімуму для сім`ї, а саме: середньомісячний дохід члена сім`ї склав 2494,79 грн. До розрахунку сукупного доходу сім`ї за попередні 6 місяців (89812,49 грн.) включено заробітну плату позивача (15419,28грн.), державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям (59287,9 грн.), пенсію по інвалідності (11949,73 грн.), грошовий еквівалент пільги багатодітної сім`ї (427,50 грн.), стипендію (2676,24 грн.) та дохід від земельної ділянки (51,84грн.). Сукупний середньомісячний дохід сім`ї склав 14 968,75 грн. і був розділений на кількість членів сім`ї. Прожитковий мінімум для призначення допомоги на дітей одинокій матері у листопаді 2019 року становив 2118 грн. на кожну дитину. Середньомісячний дохід на члена сім`ї перевищив прожитковий мінімум для дитини на 376,79 грн. і становив 2494,79 грн.

Відповідно до статті 183 Закон України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матері (батьку) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Як встановлено судом з матеріалів справи, сукупний середньомісячний дохід сім`ї склав 14 968,75 грн. і був розділений на кількість членів сім`ї (шість) та склав 2494,79 грн. на особу.

Відповідно до Закону України «Пpo Дepжавний бюджeт України на 2019 рік» прожитковий мінімум для призначення допомоги на дітей одинокій матері у період з 01 липня пo 30 листопада на кожну дитину вiд 6 дo 18 рокiв становив 2118 грн.

Як вказує відповідач, середньомісячний дохід на члена сім`ї перевищив прожитковий мінімуму для дитини на 376, 79 грн. і становив 2494,79 грн. Вказані обставини відповідають долученому до відзиву розрахунку середньомісячного сукупного доходу сім`ї ОСОБА_1 .

Таким чином, відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Надаючи правову оцінку правовідносинам щодо призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, суд виходить з наступного.

Закон України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» (далі - Закон №1768) спрямований на реалізацію конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім`ям.

Статтею 1 Закону №1768 визначено, що державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї.

Сім`я - це особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Права члена сім`ї має одинока особа.

Малозабезпечена сім`я - це сім`я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї

Прожитковий мінімум для сім`ї є визначена для кожної сім`ї залежно від її складу сума прожиткових мінімумів, розрахованих та затверджених відповідно до Закону України "Про прожитковий мінімум" для осіб, які відносяться до основних соціальних і демографічних груп населення

Право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України, що передбачено ст. 3 Закону №1768.

Статтею 4 Закону №1768 визначено, що заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім`ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації.

У заяві дається згода сім`ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону.

До заяви про надання державної соціальної допомоги додаються: документ, що посвідчує особу; довідка про склад сім`ї. До складу сім`ї включаються чоловік, дружина; рідні, усиновлені діти цих осіб віком до вісімнадцяти років, а також діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації до досягнення двадцяти трьох років і які не мають власних сімей; неодружені повнолітні діти, які визнані особами з інвалідністю з дитинства I та II груп або особами з інвалідністю I групи і проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв`язку з відсутністю власних доходів; особа, яка проживає разом з одинокою особою з інвалідністю I групи і здійснює догляд за нею; жінка та чоловік, які проживають однією сім`єю, не перебувають у шлюбі, але мають спільних дітей. При цьому до складу сім`ї включаються незалежно від місця проживання (перебування) або реєстрації діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації до досягнення двадцяти трьох років і не мають власних сімей. До складу сім`ї не включаються особи, які перебувають на повному державному утриманні; декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім`ї (в декларацію не включаються державна соціальна допомога, призначена відповідно до цього Закону; нарахована субсидія за спожиті житлово-комунальні послуги; сплачені членами сім`ї аліменти, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, на час її проведення); довідка про наявність та розмір земельної частки (паю); довідка встановленої форми про безпосередню участь особи в антитерористичній операції.

Форми заяви, довідки про склад сім`ї, декларації про доходи та майно встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Місцеві державні адміністрації для мети цього Закону мають право користуватися всіма офіційними джерелами інформації, в тому числі й інформацією органів доходів і зборів.

Державна соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи.

Згідно з ч. 1 статті 7 Закону № 1768-III державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям не призначається у випадках якщо:

- працездатні члени малозабезпеченої сім`ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або дітьми з інвалідністю віком до 18 років, за особами з інвалідністю II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги);

- з`ясовано, що малозабезпечена сім`я має додаткові джерела для існування, а також хто-небудь із її складу протягом 12 місяців перед зверненням за наданням державної соціальної допомоги здійснив покупку або оплатив послуги на суму, яка на час звернення перевищує 10-кратну величину прожиткового мінімуму для сім`ї;

- у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 квадратний метр на одного члена сім`ї та додатково 10,5 квадратного метра на сім`ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

За наявності обставин, передбачених у частині першій цієї статті, державна соціальна допомога може бути призначена місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад у разі, якщо:

- у складі сім`ї є особа з інвалідністю;

- у малозабезпеченій багатодітній сім`ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації, але не довше ніж до досягнення ними 23 років).

Відтак, позивач має право на призначення державної соціальної допомоги місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах.

Рішення про призначення державної соціальної допомоги чи про відмову в її наданні приймається місцевою державною адміністрацією протягом десяти календарних днів і наступного після його прийняття дня надсилається уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, організовує роботу щодо призначення та виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги має бути вмотивованим і містити роз`яснення порядку його оскарження.

Порядок призначення та виплати державної соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Державна соціальна допомога призначається на шість місяців (ст. 6 Закону №1768)

Вказані норми Закону 1768 кореспондуються з положеннями Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 р. № 250, який затверджено на виконання статті 4 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми».

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем зменшено розмір державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям до 50-ти відсотків розмірі прожиткового мінімуму для сім`ї. В обґрунтування такого зменшення відповідач зазначив, що допомогу призначено із застосуванням п. 17 Порядку призначення та виплати державної соціальної допомоги, тобто розмір допомоги зменшено на 50%. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 250 від 24 лютого 2003 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям» зменшення розміру соціальної допомоги може бути зменшено до 50% у разі невикористання сім`ї додаткових джерел для існування. Позивач розлучена, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу, серія НОМЕР_1 від 5 серпня 2004 року та за аліментами не зверталася. Відповідно до Методики обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерством економіки та з питань європейської інтеграції України, Державного комітету статистики України, Державного комітету молодіжної політики, спорту і туризму України від 15 листопада 2001 року №486/202/524/455/3370 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 7 лютого 2002 року за №112/6400 (із змінами) надалі (Методика), до розрахунку розміру державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям включаються всі доходи передбачені цією Методикою, в тому числі і одержані аліменти (пункт 5.13 Методики), що є додатковим джерелом для існування сім`ї.

Відповідно до пункту 17 Постанови Кабінету Міністрів України № 250 від 24 лютого 2003 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям» призначена соціальна допомога може бути зменшена до 50 відсотків її розміру у разі невикористання сім`єю можливостей знаходження додаткових джерел для існування. Соціальна допомога може призначатися без зменшення її розміру на підставі рішень районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад або утворених ними комісій. Рішення про призначення соціальної допомоги в таких випадках приймається на підставі обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.

Отже, таке зменшення розміру соціальної допомоги є правом, а не обов`язком відповідача.

Відповідно до пп. 5.13 пункту 5 Методики обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, до сукупного доходу сімей (одержувачів) входять одержані аліменти.

Як встановлено судом з матеріалів справи, позивач не отримує аліментів на утримання дітей, в своїх поясненнях зазначила, що до суду про стягнення аліментів не зверталась, оскільки колишній чоловік ОСОБА_1 є інвалідом II групи, потребує коштів на лікування.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено частиною 2 статті 181 Сімейного кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Крім того, позивач у відповіді на відзив стверджує, що вона, з 06.08.2004 року є розлучена та поза шлюбом в неї троє дітей. При цьому вказує, що факт батьківства трьох дітей ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 ) не встановлено, а запис про батька дітей у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дітей записувалось за її вказівкою, згідно ст.135 СК України. Тому вважає, що можливості та правових підстав у неї щодо звернення до суду з заявою про стягнення аліментів на трьох неповнолітніх дітей немає. Щодо стягнення аліментів на утримання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , батьком яких є ОСОБА_8 вказує, що її колишній чоловік проявляє батьківську турботу і любов, бере активну участь у вихованні дітей, сприяє їх всебічному розвитку, а також, як їй відомо є інвалідом 2 групи, в якого значні проблеми зі здоров`ям та потребує великих грошових коштів, відсутнє рухоме та нерухоме майно та грошові кошти. Відтак, вважає, що немає підстав для звернення до суду про стягнення аліментів.

Таким чином, приймаючи рішення відповідно до пункту 17 Постанови Кабінету Міністрів України № 250 від 24 лютого 2003 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям» про зменшення соціальної допомоги до 50 відсотків її розміру у разі невикористання сім`єю можливостей знаходження додаткових джерел для існування відповідачем не з`ясовано обставин можливості звернення позивача про отримання таких додаткових джерел для існування чи можливості призначення такої допомоги без зменшення її розміру на підставі рішень районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад або утворених ними комісій.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення Управління соціального захисту населення Турківської районної державної адміністрації № 7406 від 29.11.2019 року про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям прийнято відповідачем з порушенням вимог ч.2 ст.2 КАС України необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); непропорційно, зокрема без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Таким чином, суд дійшов до висновку про наявність підстав для скасування рішення Управління соціального захисту населення Турківської районної державної адміністрації Львівської області за реєстраційним номером № 7406 від 29.11.2019 року про зменшення ОСОБА_1 до 50 відсотків розміру державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, прийняте за заявою від 29.11.2019 року.

Відповідно до ч.4 ст.245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відтак, заявлені позовні вимоги в частині зобов`язання нарахування та виплати державної допомоги малозабезпеченим сім`ям не підлягають задоволенню, оскільки саме прийняття рішення про призначення відповідного виду державної соціальної допомоги, є виключним повноваженням відповідача та є його дискреційними повноваженнями і суд захищаючи права та свободи позивача не може перебирати на себе функції інших органів державної влади та втручатися в делеговані повноваження.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Фактично суд зв`язаний предметом і розміром заявлених особою вимог, проте може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі частини другої статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування частини другої статті 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

З урахуванням вищевикладеного та з метою ефективного захисту порушених прав, свобод, інтересів позивача із застосуванням ч.4 ст.245 КАС України, суд приходить до висновку що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 29 листопада 2019 року про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).

Позивач не надала суду належних і достатніх доказів порушення відповідачем її прав в частині призначення допомоги одиноким матерям, а відповідач, в свою чергу, довів правомірність своїх дій щодо нарахування таких виплат.

Відповідачем не доведено правомірності своїх дій в частині прийняття рішення Управління соціального захисту населення Турківської районної державної адміністрації № 7406 від 29.11.2019 року, у зв`язку з цим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Турківської районної державної адміністрації про визнання незаконним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Турківської районної державної адміністрації Львівської області за реєстраційним номером № 7406 від 29.11.2019 року про зменшення ОСОБА_1 до 50 відсотків розміру державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, прийняте за заявою від 29.11.2019 року.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Турківської районної державної адміністрації Львівської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.11.2019 року про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02.06.2020 року.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна