Справа № 160/12940/19
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2020-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.,
при секретарі судового засідання Федуркіній А.В.,
представника позивача Коваленка Д.В.,
представника відповідача Порядкова Д.В.,
- стягнути податковий борг в сумі 147225,56 грн. з платника податку фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що заборгованість фізичної особи ОСОБА_1 перед бюджетом виникла по податку на доходи фізичних осіб та по військовому збору на загальну суму 147225,56 грн., яка по теперішній час не погашена відповідачем у добровільному порядку у встановлений законодавством термін, тому підлягає примусовому стягненню в судовому порядку.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
На виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року на адресу суду від відповідача 12 лютого 2020 року надійшов відзив на позовну заяву.
В наданому до суду відзиві зазначено, що відповідач не погоджується з процедурою проведеної перевірки, вказує, що його не було повідомлено про проведення перевірки, ним не було отримано будь-якого повідомлення про проведення перевірки. При проведенні операції по списанню боргу банком не було ані особисто, ані рекомендованим листом повідомлено про анулювання боргу та виникнення у відповідача зобов`язання задекларувати суму прощеного боргу у наступному році. Відповідач вказує на те, що враховуючи, що ним у 2008 році був укладений іпотечний договір, а норми ст. 165.1.59 Податкового кодексу України поширюються на дохід, отриманий платником податку, починаючи з 01.01.2016 року, банком було проведено списання боргу 16.06.2017 року, то у нього взагалі не виникло обов`язку по включенню прощеної суми до оподатковуваного доходу.
Представники сторін в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
У зв`язку з неявкою представників сторін, підготовче засідання перенесено на 02.04.2020 року.
Ухвалою від 02.04.2020 року продовжено строк підготовчого провадження, розгляд справи призначено на 30.04.2020 року.
В судовому засіданні 27.05.2020 року представник позивача підтримав вимоги позовної заяви та просив задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог, підтримав позицію, визначену у відзиві на позовну заяву.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 знаходиться на обліку як платник податків в ГУ ДПС у Дніпропетровській області. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до чинного законодавства відповідач є платником податків, зборів (обов`язкових платежів).
Відповідно до п.п.36.1-36.3 ст.36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та боргу в порядку і строки, визначені цим Кодексом. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Судом встановлено, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1 з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року.
Перевіркою встановлені порушення:
- п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.176.1 ст.176, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ (зі змінами і доповненнями) внаслідок неподання податкової декларацій про майновий стан і доходи за 2017 рік;
- п.п.1.2, п.п.1.3 п.161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (зі змінами і доповненнями) у зв`язку з отриманням додаткового блага у вигляді основної суми анульованої (прощеної) заборгованості за кредитом, в результаті чого донараховано військовий збір за 2017 рік в розмірі 8075,71 грн.
На підставі акту перевірки ГУ ДПС у Дніпропетровській області сформовані податкові повідомлення-рішення від 01.04.2019 року:
Вказані податкові повідомлення-рішення направлялись на адресу позивача та були отримані ним 09.04.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Докази оскарження в установленому законом порядку зазначених податкових повідомлень-рішень суду не надано.
Оскільки у встановлений законодавством строк ОСОБА_1 не сплатив податкові зобов`язання, вони набули статусу податкового боргу.
Стосовно тверджень відповідача, викладених у відзиві до позовної заяви, суд зазначає, що фактично вони зводять до незгоди позивача з проведеною перевіркою та винесенням податкових повідомлень-рішень.
Однак, відповідачем не здійснювались заходи щодо оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень, податкові повідомлення-рішення, на підставі яких заявлено суму до стягнення у цій справі були отримані відповідачем, що підтверджується матеріалами справи, відтак про наявність податкового боргу відповідач був обізнаний, а суми боргу у податкових повідомленнях-рішеннях, у зв`язку з їх неоскарженням набули статусу узгоджених.
Відповідно до вимог пункту 56.18 статті 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Таким чином, якщо рішення контролюючого органу про нарахування грошових зобов`язань за результатами адміністративного та судового оскарження не було скасовано і є чинним, такі зобов`язання вважаються узгодженими.
Отже, факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.
З урахуванням того, що узгоджена сума податкового зобов`язання набула статусу податкового боргу, а її розмір підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, беручи до уваги направлення позивачем податкової вимоги та відсутність доказів добровільної сплати відповідачем визначеної суми боргу, суд вважає, що наявні законні підстави для стягнення з відповідача спірної суми заборгованості, яка є предметом розгляду даної справи.
Доводи відзиву, які по суті зводяться до незгоди відповідача з податковими повідомленнями-рішеннями, на підставі яких позивач просить стягнути кошти, не спростовують висновки суду, оскільки не стосуються предмету доказування у даній справі.
Згідно з частиною другою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та зважаючи на те, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України, тощо.
При цьому питання правомірності нарахування сум податку та застосованих контролюючим органом фінансових санкцій не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкоі повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з якими відповідні суми нараховані та відповідний штраф застосовано, не є предметом позову у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.06.2018 року у справі №805/3284/17-а.
Таким чином, судом встановлено та матеріалами справи підтвердженою заявлену позивачем суму заборгованості до стягнення у розмірі 147225,56 грн., яка підлягає стягненню судом з відповідача.
Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено обов`язок платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом, та п. 57.1 ст. 57 ПК України, згідно якого платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом, підприємством не сплачено суму самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строку, визначеного Податковим кодексом України.
Згідно з вимогами п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У відповідності до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження , але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Згідно з п.87.1 ст.87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також сум надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (п.п. 95.1, 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України).
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.
Відповідно до ст.59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
У відповідності до приписів п.60.6 ст.60 Податкового кодексу України на суму збільшення податкового боргу окрема податкова вимога не надсилається.
Податковим органом було сформовано податкову вимогу від 31.07.2019 року №302809-55, яку направлено на зареєстровану адресу відповідача, та яка отримана ним 17.08.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Відповідно до п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі, якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається.
У зв`язку з тим, що відповідач не відреагував на вищезазначену податкову вимогу та не погасив заборгованість, інші вимоги податковим органом не формувались.
Згідно з ст.ст. 67, 68 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори у порядку і у розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України та законів України.
Підпунктом 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України встановлено обов`язок платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.
Докази сплати відповідачем наявної у позивача заборгованості в розмірі 147225,56 грн., як і докази оскарження її у встановленому законом порядку у справі відсутні.
Частиною 1 п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Згідно з ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Статтею 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а частиною 2 статті 19 Конституції України - що органи державної влади (до яких належать органи державної податкової служби) та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приймаючи до уваги усе вищевикладене та враховуючи, що на час розгляду справи сума боргу відповідачем не сплачена в добровільному порядку, доказів протилежного суду не надано, то суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що належить задовольнити.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд зазначає, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз (ч. 2. ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
В даному випадку, такі витрати не мали місце.
Керуючись ст. 241-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Стягнути податковий борг у розмірі 147255,56 грн. з платника податку фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 05 червня 2020 року.

Суддя С.В. Ніколайчук