Справа № 540/739/20
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2020-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/739/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтовича І.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Каховської районної державної адміністрації Херсонської області, третя особа - Каховська районна державна адміністрація Херсонської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

23 березня 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Каховської районної державної адміністрації Херсонської області (далі - відповідач, УСЗН), в якому просить:

- визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Каховської районної державної адміністрації Херсонської області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 пільг на оплату житлово-комунальних послуг, належних йому як учаснику бойових дій;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Каховської районної державної адміністрації Херсонської області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пільги зі сплати комунальних послуг, як учаснику бойових дій за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 24.03.2020 адміністративний позов було залишено без руху та встановлено строк позивачу для усунення її недоліків. Станом на 03.04.2020 позивач вимоги ухвали суду від 24.03.2020 виконав в повному обсязі.

Ухвалою суду від 03.04.2020 відкрито спрощене провадження в справі без повідомлення учасників справи ( письмовому провадженні).

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він, будучи учасником бойових дій, 19.02.2020 року звернувся до відповідача з заявою щодо надання пільг з оплати житлово-комунальних послуг та надав повний пакет документів для призначення пільг. 27.02.2020 року звернення позивача розглянуто, в наданні пільг позивачу відмовлено. Відмова державного органу мотивована тим, що на даний час позивач за місцем реєстрації відсутній та не користується житлово-комунальними послугами, а тому відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг за послуги, якими позивач не користується є нецільовим використання бюджетних коштів. Посилаючись на норми Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року №117, позивач вважає відмову відповідача протиправною, просить суд зобов`язати УСЗН призначити ОСОБА_1 пільги зі сплати комунальних послуг як учаснику бойових дій за адресою: АДРЕСА_1 .

21.04.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнаються з таких підстав. Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. З місцем проживання закон пов`язує виникнення та припинення багатьох юридичних фактів, що можуть різним чином впливати на майновий стан фізичної особи, місце виконання зобов`язання. Серед індивідуалізуючих ознак фізичної особи в сфері приватного права на першому місці йдуть ім`я та місце проживання фізичної особи. Якщо запис про реєстрацію проживання в паспорті не змінювався, а фактично особа не проживає за цією адресою, то це не значить, що вона не змінювала місце проживання. Для взяття на облік в ЄДАРП має значення установлення факту місця проживання - зареєстроване чи фактичне. Позивач на підставі наданого пакету документів з 16.08.2018 року перебував на обліку в управлінні соціального захисту населення Каховської районної державної адміністрації та отримував пільги на житлово-комунальні послуги за категорією «учасник бойових дій» за адресою зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 . Відповідач 13 серпня 2019 року отримав листа від управління соціального захисту населення Дружківської міської ради від 12.08.2019 № 01-12/5902/03 про те, що позивач звернувся за призначенням державної соціальної допомоги за своїм фактичним місцем проживання (копія листа додається). УСЗН Дружківської міської ради знаходиться за адресою: 84206 Донецька область місто Дружківка, вулиця Машинобудівників, 64 (інтернет посилання htths://druisp.gov.ua/sotsialna-sfera/uszn). Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 12.08.2019 спеціалістом селищної ради встановлено, що ОСОБА_1 на момент обстеження в с.Федорівка відсутній та, зі слів батька, проживає в м. Донецьк. В телефонній розмові пільговик підтвердив цей факт та був проінформований про необхідність оформлення пільг за фактичним місцем проживання. Згідно із довідкою Федорівської сільської ради Каховського району Херсонської області від 12.08.2019 № 678 позивач на території даної сільської ради за зареєстрованим місцем проживання не перебуває та фактично в селі за іншою адресою не проживає (копія довідки та акту додається). Отже, у відповідача були всі наявні підставі для зняття з обліку позивача в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги з 1 серпня 2019 року, а саме: проживання позивача поза межами адміністративно - територіальної одиниці Каховського району Херсонської області; реальна відсутність користуванням об`єктом нерухомості на території Федорівської сільської ради Каховського району Херсонської області; реальна відсутність споживання позивачем житлово-комунальних послуг для власних потреб на території Федорівської сільської ради Каховського району Херсонської області. Все це, на думку відповідача, є підставами для відмови в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (ч.7 ст.262 КАС України).

Згідно з ч.2 ст.262 КАС України, якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справа підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини.

Так, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 03.07.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій.

19.02.2020 року позивач звернувся до відповідача з заявою щодо надання пільг з оплати житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 .

УСЗН листом №К-8/20/01-17/612-102-699 від 27.02.2020 року відмовило в наданні пільг позивачу за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач 13 серпня 2019 року отримав листа від управління соціального захисту населення Дружківської міської ради від 12.08.2019 № 01-12/5902/03 про те, що позивач звернувся за призначенням державної соціальної допомоги за своїм фактичним місцем проживання (копія листа додається).

Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 12.08.2019 спеціалістом селищної ради встановлено, що ОСОБА_1 на момент обстеження в с.Федорівка відсутній та, зі слів батька, проживає в м. Донецьк.

В телефонній розмові пільговик підтвердив цей факт та був проінформований про необхідність оформлення пільг за фактичним місцем проживання.

Згідно із довідкою Федорівської сільської ради Каховського району Херсонської області від 12.08.2019 № 678 позивач на території даної сільської ради за зареєстрованим місцем проживання не перебуває та фактично в селі за іншою адресою не проживає (копія довідки та акту додається).

Отже, у відповідача, на його думку, були всі наявні підставі для зняття з обліку позивача в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги з 1 серпня 2019 року, а саме: проживання позивача поза межами адміністративно - територіальної одиниці Каховського району Херсонської області; реальна відсутність користуванням об`єктом нерухомості на території Федорівської сільської ради Каховського району Херсонської області; реальна відсутність споживання позивачем житлово-комунальних послуг для власних потреб на території Федорівської сільської ради Каховського району Херсонської області.

Відповідно до довідок Федорівської сільської ради від 12.08.2019 року №678, від 24.12.2019 року №1115, від 26.02.2020 року №197 ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем проживання фактично не проживає.

Розглядаючи звернення ОСОБА_1 від 19.02.2020 до Каховської районної державної адміністрації щодо надання пільг встановлено, що відповідно до довідки Федорівської сільської ради від 26.02.2020 №197 позивач не проживає за зареєстрованою адресою АДРЕСА_2, підтвердження фактичного проживання на території сільради відсутнє.

В позовній заяві позивач просить зобов`язати відповідача призначити пільги на оплату житлово-комунальних послуг за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 , але в паспорті позивача наявна відмітка про зняття з реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою (копія паспорта наявна у справі).

Відповідно даних з Єдиного державного демографічного реєстру з 03.05.2018 року позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивачу рекомендовано звернутися до управління соціального захисту населення за фактичним місцем проживання.

Позивач не погодився з такою позицією відповідача та звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (далі - Закон № 2011-XII).

Згідно зі ст. 4 Закону № 2011-XII забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів щодо соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей покладається на органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до пунктів 4 - 6 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22.10.1993 № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються пільги за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством, знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання, знижка вартості палива, в тому числі рідкого, в межах норм, встановлених для продажу населенню, для осіб, які проживають у будинках, що не мають центрального опалення.

Пільги щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо, передбачені пунктами 4 - 6 цієї статті, надаються учасникам бойових дій та членам їх сімей, що проживають разом з ними, незалежно від виду житла чи форми власності на нього.

Враховуючи вищезазначені норми права, а також встановлені у справі обставини, позивач, як учасник бойових дій має право на пільги передбачені пунктами 4 - 6 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22.10.1993 № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

З метою удосконалення обліку осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою, Кабінет Міністрів України постановою від 29 січня 2003 року № 117 затвердив Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (далі - Положення № 117).

Згідно із пунктом 1 Положення № 117, передбачено, що Реєстр осіб, які мають право на пільги - це автоматизований банк даних, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із законами України.

При цьому, пунктом 3 Положення № 117 встановлено, що структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - уповноважені органи): організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної в пункті 2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для контролю відомостей, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги, для розрахунків за надані пільговикам послуги, і проведення виплати соціальних стипендій та державної допомоги постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей; ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою "1 - пільга", в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків; вносять до Реєстру відповідні уточнення в разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії окремих норм законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги; надають консультації пільговикам, постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей, підприємствам та організаціям, що надають послуги.

Для включення до Реєстру інформації про пільговика він подає уповноваженому органу копії документів, що підтверджують право пільговика та членів його сім`ї на пільги (з пред`явленням оригіналів цих документів), копію довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків, пред`являє паспорт та надає інформацію про характеристику житла та послуги, щодо отримання яких він має пільги та реально ними користується (п. 5 Положення №117).

У разі зміни місця проживання в межах адміністративно-територіальної одиниці, яку обслуговує уповноважений орган, пільговик або його законний представник повинен повідомити його про це письмово.

У разі зміни місця проживання поза межами адміністративно-територіальної одиниці пільговик знімається з обліку в уповноваженому органі за попереднім місцем проживання та стає на облік за новим місцем проживання.

З викладеного вбачається, що позивач набуває право на отримання пільг, встановлених для учасників бойових дій з моменту отримання відповідного статусу, проте механізм фактичної реалізації зазначених пільг відбувається шляхом внесення відомостей про пільговика до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги.

З дослівного аналізу положень п.п. 4-6 ч.1, ч.2 ст. 12 Закону України від 22.10.1993 № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" вбачається, що пільги учасникам бойових дій надаються на "житло".

Згідно з абз.5 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Згідно ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Наразі беззаперечним є факт того, що за адресою: АДРЕСА_1 позивач не зареєстрований та не проживає.

Згідно довідки Федорівської сільської ради про реєстрацію місця проживання №294 від 09.04.2020 року позивач з 03.05.2018 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином дії відповідача по відмові в призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пільги зі сплати комунальних послуг, як учаснику бойових дій за адресою: АДРЕСА_1 є правомірними, а позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Покладення на відповідача обов`язку призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пільги зі сплати комунальних послуг, як учаснику бойових дій за адресою: АДРЕСА_1 , є немотивованим та не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки позивач та члени його родини не зареєстровані та не проживають за даною адресою.

Судом встановлено, що позивач не звертався до відповідача із заявою для призначення пільг зі сплати комунальних послуг, як учаснику бойових дій за адресою: АДРЕСА_2 .

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження".

Вирішуючи питання про застосування ст.13 Конвенції, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Аманн проти Швейцарії» (Заява N 27798/95 п.88) зазначено, що стаття 13 Конвенції вимагає, щоб кожен, хто вважає себе потерпілим внаслідок заходу, який, на його думку, суперечив Конвенції, мав право на засіб правового захисту у відповідному національному органі для вирішення свого спору, а в разі позитивного вирішення - для одержання відшкодування шкоди. Однак це положення не вимагає безумовного досягнення вирішення спору на користь заявника.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням встановлених обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя І.І. Войтович

кат. 108060200