Справа № 160/3342/20
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2020 року Справа № 160/3342/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
25.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо відмови ОСОБА_1 , у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 - незаконними;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 у Державному спеціалізованому будівельно-монтажного тресту по підземному будівництву та реконструкції шахт і кар`єрів «Кривбасшахтапроходка» на посаді гірника та прохідника підземного, як такі, що дають право на пільгову пенсію за Списком №1, а саме: з 10.05.1995 року - по 13.06.1995 року; з 21.08.1996 року-по 23.09.1996 року; з 25.08.1999 року - 26.04.2000 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, починаючи з 15.10.2019 року.
Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що він має трудовий стаж, що складає понад 30 років, з яких 10 років та 7 місяців за Списком №1. Пільговий стаж за Списком №1 складається з наступних періодів: у період з 03.02.1992 року - по 07.07.1992 рік він працював у Державному підприємстві «Кривбасшахтапроходка» на посаді гірника на підземних роботах на дільниці Криворізька; у період з 08.07.1992 року - по 30.09.2002 рік - у Державному підприємстві «Кривбасшахтапроходка» на посаді прохідник на підземних роботах на дільниці Криворізька. Відповідно до довідки №64 від 05.02.2020 року, зазначено, що він працював у зазначений вище період - повний робочий день. 11.10.2019 року позивач звернувся до Відділу з питань призначення пенсії Управління застосування законодавства ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, із заявою про призначення та нарахування йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Відповіддю від 09.01.2020 року йому було відмовлено у призначені пенсії з причин відсутності необхідного пільгового стажу. Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним, оскільки всі періоди його роботи, які надають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах занесені до його трудової книжки, яка є головним документом, що підтверджує трудовий стаж особи. Крім того, ним було надано уточнюючі довідки, які також підтверджують пільгових характер його роботи, а також те, що він працював повний робочий день на роботах зі шкідливими та важкими умовами праці. З урахуванням викладеного позивач вважає, що відповідачем було протиправно не зараховано до пільгового стажу періоди роботи: з 10.05.1995 року - по 13.06.1995 рік, з 21.08.1996 року - по 23.09.1996 рік, з 25.08.1999 року - 26.04.2000 року та відмовлено у призначенні йому пенсії, у зв`язку з чим просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін з 29.04.2020 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
06.05.2020 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначено, що 11.10.2019 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернувся ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (встановленого зразка) та надав пакет необхідних документів, серед яких, зокрема - трудову книжку, особову картку № НОМЕР_1 , довідку №509 від 04.09.2019 року, видану ДП "Кривбасшахтозакриття", Наказ №262 від 25.08.1994 року та Наказ №150 від 27.04.2000 року "Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці на ДСБМТ "Кривбасшахтопроходка". Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань, державна реєстрація ДП ДСБМТ "Кривбасшахтопроходка" припинено за рішенням суду 19.09.2013 року. Так як, підприємство на якому працював ОСОБА_1 ліквідовано, підтвердження стажу роботи відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 року №18-1 проводиться Комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсій на пільгових умовах. На засіданні комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах у Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області було з`ясовано наступне. Згідно наданих до управління документів, зокрема довідки про підтвердження наявного трудового стажу роботи для призначення пенсії №509 від 04.09.2019 року, ОСОБА_1 працював повний робочий день в шахтобудівельному управлінні № 4, 7 ДСБМТ "Кривбасшахтопроходка": з 03.02.1992 року по 07.07.1992 року - гірником на підземних роботах на дільниці Криворізька; з 08.07.1992 року по 30.09.2002 року - прохідником на підземних роботах на дільниці Криворізька. В особовій картці форми Т-2 вказані періоди перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати у різні періоди від одного дня та більше тридцяти днів. Відповідно до Наказів від 25.08.1994 року №262 та від 27.04.2000 року №150 "Кривбасшахтопроходка" "Про затвердження протоколу атестації робочих місць" - гірники, прохідники підземні атестовані за Списком №1. За таких обставин, Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсій на пільгових умовах при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення підтвердити періоди роботи з 03.02.1992 року по 09.05.1995 року, з 14.06.1995 року по 20.08.1996 року, з 24.09.1996 року по 24.08.1999 року (дата закінчення п`ятирічного строку від дати проведення чергової атестації - 25.08.1994 року) та з 27.04.2000 року (дата початку чергової атестації - 27.04.2000 року) по 30.09.2002 року для зарахування до пільгового стажу за Списком № 1. Таким чином, відповідачем не було зараховано період роботи ОСОБА_1 з 25.08.1999 року по 26.04.2000 року на підприємстві "Кривбасшахтопроходка" до Списку №1 у зв`язку відсутністю в цей період чергової атестації робочого місця. Також відповідачем не було зараховано з 10.05.1995 року по 13.06.1995 року та з 21.08.1996 року по 23.09.1996 року на підприємстві "Кривбасшахтопроходка" до Списку №1 у зв`язку з тим, що у вказаний період він перебував у відпустах без збереження заробітної плати (понад 1 місяць протягом календарного року). За таких обставин, за результатом розгляду наданих документів відділом з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 ОСОБА_1 у 50 років, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи (загальний стаж позивача становив 38 роки 09 місяців, в тому числі стаж за Списком №1 - 09 років 09 місяців 19 днів). Відповідач вважає свої дії законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 11 жовтня 2019 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернувся ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (встановленого зразка) та надав пакет необхідних документів.
У зв`язку з тим, що державна реєстрація ДП ДСБМТ "Кривбасшахтопроходка" була припинена за рішенням суду 19.09.2013 року, відповідачем було направлено на розгляд Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсій на пільгових умовах при Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області пакет документів щодо підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 .
Рішенням Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсій на пільгових умовах було підтверджено періоди роботи позивача з 03.02.1992 року по 09.05.1995 року, з 14.06.1995 року по 20.08.1996 року, з 24.09.1996 року по 24.08.1999 року (дата закінчення п`ятирічного строку від дати проведення чергової атестації - 25.08.1994) та з 27.04.2000 року (дата початку чергової атестації - 27.04.2000) по 30.09.2002 року для зарахування до пільгового стажу за Списком № 1.

При цьому, відповідачем не було зараховано період роботи ОСОБА_1 з 25.08.1999 року по 26.04.2000 року на підприємстві "Кривбасшахтопроходка" до Списку №1 у зв`язку відсутністю в цей період чергової атестації робочого місця та періоди його роботи з 10.05.1995 року по 13.06.1995 року та з 21.08.1996 року по 23.09.1996 року у зв`язку з тим, що у вказані періоди він перебував у відпустах без збереження заробітної плати (понад 1 місяць протягом календарного року).

Таким чином, загальний стаж роботи позивача становив 38 роки 09 місяців, в тому числі стаж за Списком №1, який був зарахований відповідачем становив 09 років 09 місяців 19 днів, що є недостатнім для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1, а саме зі зниженням пенсійного віку (позивач звернувся по досягнені ним 50 років), у зв`язку з чим рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 119/03.05-17 від 09.01.2020 року ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії.

Не погодившись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду.

Таким чином, предметом спору у даній справі є зарахування до пільгового стажу роботи за Списком № 1 періоду роботи позивача з 25.08.1999 року по 26.04.2000 року, з 10.05.1995 року по 13.06.1995 року та з 21.08.1996 року по 23.09.1996 року на ДП ДСБМТ "Кривбасшахтопроходка".

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України "Про пенсійне забезпечення".

Закон України "Про пенсійне забезпечення" №1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Згідно п.2 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 08.11.2005 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України №1451/11731 від 01.12.2005 року (далі - Порядок 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці на час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до п.10 Порядку 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок 637).

Згідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугою років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Тобто, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків № 1 або № 2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком № 1 або № 2.

Як вбачається з трудової книжки позивача НОМЕР_2 , ОСОБА_1 в період з 08.07.1992 року по 30.09.2002 рік працював на Державному підприємстві «Кривбасшахтапроходка» на посаді прохідник на підземних роботах. Довідкою № 64 від 02.05.2020 року підтверджено, що на вказаній посаді позивач працював протягом повного робочого дня.

Судом встановлено, що професія позивача відноситься до Списку №1 професій і посад працівників, які користуються пільговим правом виходу на пенсію.

При цьому, відповідачем не було зараховано до пільгового стажу позивача за Списком № 1 період роботи з 25.08.1999 року по 26.04.2000 року у зв`язку відсутністю в цей період чергової атестації робочого місця, з приводу чого суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію на пільгових умовах, незалежно від місця основної роботи, мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт. професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.

Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442 пенсії за віком на пільгових умовах призначаються за результатами атестації робочих місць, яка також надає інші пільги і компенсації, передбачені законодавством, а саме надбавка за роботу в зазначених умовах, право на скорочений робочий день, додаткову відпустку й одержання лікувально-профілактичного лікування. Атестація повинна проводитися на підприємстві не рідше одного разу на п`ять років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Контроль за проведенням атестації, правильністю застосування Списків покладено на Державну експертизу умов праці.

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації) визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18.11.2005 року № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що оскільки обов`язок проведення атестації покладається на керівника підприємства, а умови праці позивача залишалися незмінними значний проміжок часу, непроведення чергової атестації робочого місця за умовами праці в період з 25.08.1999 року по 26.04.2000 року, при наявності наступної атестації робочого місця і незмінності умов праці, не можуть обмежувати гарантії працівника на зарахування пільгового стажу його роботи і отримання пенсії на пільгових умовах.

На переконання суду, працівник не може відповідати за неналежний порядок ведення кадрової та іншої документації, втрата документів з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Крім того, не зарахування судом спірного стажу позивача буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1. Рішення Конституційного Суду України (Справа N1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем було протиправно не зараховано період роботи ОСОБА_1 з 25.08.1999 року по 26.04.2000 року на Державному підприємстві «Кривбасшахтапроходка» на посаді прохідник на підземних роботах.

Щодо періодів роботи позивача з 10.05.1995 року по 13.06.1995 року та з 21.08.1996 року по 23.09.1996 року, які також не були зараховані відповідачем до пільгового стажу за Списком № 1 у зв`язку з перебуванням позивача у відпустах без збереження заробітної плати більше одного місяця протягом календарного року суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено судом вище, однією з умов, необхідних для призначення пенсії на пільгових умовах, є робота зі шкідливими і важкими умовами праці протягом повного робочого дня.

При цьому, згідно роз`яснень, наданих в листі Міністерства праці та соціальної політики України від 20.08.2001 року №02-714-9, час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати працівникам, які працюють в шкідливих умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу не більше ніж один місяць в календарному році.

Судом було досліджено особову картку ОСОБА_1 форми Т-2 № 1639, в якій зазначена наступна кількість днів перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати: за 1995 рік - 55 календарних днів (21+34), за 1996 рік - 33 календарні дні, за 1998 рік - 10 календарних днів (1+3+5+1), за 1999 рік - 5 календарних днів (3+2), за 2000 рік - 27 календарних днів (1+26), за 2001 рік - 1 календарний день, за 2002 рік - 19 календарних днів (3+1 + 1 + 1+2+11).

При цьому позивачу з усіх зазначених періодів не було враховано лише періоди роботи з 10.05.1995 по 13.06.1995 (34 календарні дні) та з 21.08.1996 по 23.09.1996 (33 календарні дні).

Зважаючи на те, що у 1995 році позивач перебував у відпустках без збереження заробітної плати протягом 55 календарних днів, відповідач повинен був зарахувати до пільгового стажу 30 календарних днів у поточному році, проте фактично відповідачем було зараховано лише 21 календарний день. Таким чином, суд вважає за можливе зарахувати до пільгового стажу позивача 9 календарних днів у 1995 році, а саме період з 10.05.1995 року по 18.05.1995 року. При цьому відповідачем було правомірно не зараховано 25 календарних днів, які знаходяться поза межами одного місяця протягом календарного року.

У 1996 році позивач перебував у відпустках без збереження заробітної плати протягом 33 календарних днів, проте відповідачем не було зараховано жодного дня протягом календарного року до пільгового стажу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що період роботи позивача з 21.08.1996 року по 19.09.1996 року (30 календарних днів) має бути зарахований до пільгового стажу роботи за Списком № 1.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити нарахування ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, починаючи з 15.10.2019 року суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У юриспруденції дискреційні повноваження визначаються як право голови держави, уряду, інших посадовців в органах державної влади у разі ухвалення рішення з питання, віднесеного до їх компетенції, діяти за певних умов на власний розсуд у рамках закону. А в Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи вказано, що адміністративний орган може здійснювати "дискреційні повноваження", користуючись певною свободою розсуду у разі ухвалення будь-якого рішення. Такий орган в силу (за) наявності у нього дискреційних повноважень може вибирати з декількох варіантів припустимих рішень той, який він вважає найбільш відповідним у даному випадку. За цього надано рекомендацію судам не втручатися у дискреційні повноваження державних органів.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Враховуючи викладене, суд наголошує, що не може підміняти собою пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на власний розсуд розраховувати пільговий чи страховий стаж особи.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на встановлені у справі обставини та наведені норми чинного законодавства, якими регулюються спірні відносини, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд приходить до висновку, що слід зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 11.10.2019 року про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення.

Крім того, суд вважає за можливе, згідно положень ч. 2 ст. 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог з метою захисту прав позивача та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 11.10.2019 року з урахуванням висновків суду зазначених в цьому рішенні, визнавши при цьому дії відповідача щодо відмови в зарахуванні стажу та призначенні пенсії протиправними.

Крім того, в адміністративному позові позивачем не ставиться питання про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 09.01.2020 року № 119/03.05-17, яким позивачу було відмовлено в призначенні пенсії, хоча воно породжує для нього певні правові наслідки у вигляді відмови в призначенні пенсії за віком, висновки цього рішення є обов`язковими для позивача.

При цьому, суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З огляду на викладене та з метою повного та ефективного захисту прав, свобод інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 09.01.2020 року № 119/03.05-17.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому відповідачем не доведено належними доказами правомірності своєї відмови у призначенні позивачу пенсії за віком, з урахуванням чого суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 840,80 грн., що підтверджується відповідною квитанцією.

Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань в сумі 420,40 грн. (50%).

На підставі викладеного та, керуючись приписами ст.ст. 8, 9, 10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257, 258, 262, 263 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 09.01.2020 року № 119/03.05-17 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) з 10.05.1995 рока по 18.05.1995 року, з 21.08.1996 року по 19.09.1996 року та з 25.08.1999 року по 26.04.2000 року на Державному спеціалізованому будівельно-монтажного тресту по підземному будівництву та реконструкції шахт і кар`єрів «Кривбасшахтапроходка» на посаді гірника та прохідника підземного, як такі, що дають право на пільгову пенсію за Списком №1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) від 11.10.2019 року про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду по даній справі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 420,40 гривні.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням особливостей визначених абзацом 2 пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Серьогіна