Справа № 540/2216/19
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/2216/19
Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Косцової І.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року (м. Херсон, дата складання повного тексту рішення 14.11.2019р.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

22.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до херсонського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ ПФУ в Херсонській області, в якому просив суд:

- визнати противоправним та скасувати рішення №12 від 03.10.2019 року;

- зобов`язати відповідача визнати та зарахувати до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугою років - увесь строк служби в органах внутрішніх справ у період з 16.08.1995р. по 04.01.2000р. - 4 роки 4 місяці 19 днів, і врахувати його у повному обсязі в стаж роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1697-VІІ - 24 роки 00 місяців 29 днів;

- зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за вислугою років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1697-VІІ з дня звернення, тобто з 25.09.2019 року, в розмірі 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати без обмеження граничного розміру, та з урахуванням середньомісячної суми виплат за останні 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за призначенням пенсії (відповідно довідок прокуратури Херсонської області України №11-539вих-19 від 04.09.2019 року), починаючи з 25.09.2019 року;

- зобов`язати ГУ ПФУ Херсонської області здійснити виплату пенсії з 25.09.2019 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що рішення відповідача про відмову йому у призначенні пенсії за вислугою років є протиправним та таким, що не відповідає чинному законодавству, оскільки пенсійним органом невірно визначено і обраховано стаж роботи, який дає право на призначення спірної пенсії за вислугу років.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Херсонській області №12 від 03.10.2019 року. Зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області визнати та зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії за вислугою років увесь строк служби в органах внутрішніх справ у період з 16.08.1995 року по 04.01.2000 року - 4 роки 4 місяці 19 днів, і врахувати його у повному обсязі в стаж роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1697-VІІ - 24 роки 00 місяців 29 днів. Зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VІІ з дня звернення, тобто з 25.09.2019 року, в розмірі 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати без обмеження граничного розміру, та з урахуванням середньомісячної суми виплат за останні 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за призначенням пенсії (відповідно до довідки прокуратури Херсонської області України №11-539вих-19 від 04.09.2019р.), починаючи з 25.09.2019 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, начальник ГУ ПФУ в Херсонській області 05.12.2019 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ на посадах рядового та середнього начальницького складу.

Рядовий начальницький склад:

- з 16.08.1995р. по 27.07.1999р. - курсант Запорізького юридичного інституту МВС України (наказ ЗЮІ №67 о/с від 01.08.1995р.).

Середній начальницький склад:

- з 27.07.1999р. по 19.10.1999р. - слідчий Горностаївського РВ УМВС України в Херсонській області (наказ УМВС №97-о/с від 27.07.1999р.);

- з 19.10.1999р. по 04.01.2000р. - слідчий слідчої групи Горностаївського РВ УМВС України в Херсонській області (наказ УМВС №147 о/с від 19.10.1999р.).

04.01.2000 року позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за ст.64 п. «ж» (за власним бажанням). Наказ УМВС №1-о/с від 04.01.2000 року.

25.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою щодо призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру».

03.10.2019 року Відділом з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Херсонській області розглянуто документи ОСОБА_1 та прийнято рішення №12, яким відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» у зв`язку з відсутністю необхідної вислуги років на день звернення (т.б. не менше 24 років).

Не погоджуючись з такими діями та рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості та часткової доведеності п/вимог та, відповідно, з часткової неправомірності дій та спірного рішення відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, як слідує зі змісту приписів ст.86 Закону України «Про прокуратуру», прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення з 01.10.2018 року по 30.09.2019 року вислуги років не менше 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років.

А як передбачено ч.6 ст.86 Закону України «Про прокуратуру», до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в т.ч. адміністративних) органів прокуратури стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України;

на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

В свою чергу, відповідно до ч.2 ч.3 ст.18 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року №565-XII, в редакції, яка діяла на час навчання позивача у навчальному закладі системи МВС України, особи, прийняті на службу до міліції, в тому числі слухачі й курсанти шкіл, які перебувають на військовому обліку, на час служби знімаються з нього і перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ України. Навчання у школах Міністерства внутрішніх справ України після здобуття середньої освіти прирівнюється до проходження військової служби.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Так, як встановлено судами обох інстанцій з матеріалів справи, приймаючи 03.10.2019 року спірне рішення №12 та відмовляючи позивачу в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру», відповідач виходив з того, що у ОСОБА_1 відсутня необхідна вислуга років на день звернення, т.б. не менше 24 років.

Також, як зазначив відповідач в своїй апеляційній скарзі, строк служби з 16.08.1995 року по 27.07.1999 року позивачу, як курсанту Запорізького юридичного інституту МВС України, було зараховано частково (т.б. половина) 1 рік 11 місяців 21 день, що у сукупності з усім стажем роботи позивача, становить 22 роки 1 місяць 8 днів, та, відповідно, є недостатнім.

Проте, судова колегія звертає увагу на те, що Запорізький юридичний інститут МВС України входить до переліку вищих навчальних закладів МВС України та відноситься до вищих закладів, що входять до єдиної системи освіти (Перелік вищих закладів, що входять до єдиної системи військової освіти, затверджений Постановою КМУ від 15.12.1997р. №1410).

Таким чином, оскільки, військова служба (навчання) в училищах (інститутах) МВС України курсантів (слухачів) є строковою військовою службою і зараховується до стажу державної служби, то, відповідно, слід розмежувати навчання, передбачене приписами ч.6 ст.86 Закону України «Про прокуратуру», яке підлягає зарахуванню лише частково (т.б. половина), з військовою службою, яка підлягає повному зарахуванню.

При цьому, слід зазначити, що аналогічна правова позиція з даного спірного питання викладена як Верховним Судом, зокрема, в постанові від 30.05.2019 року по справі №766/15026/16-а, так і Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 12.09.2017 року по справі №2а7238/12/2670.

Отже, оскільки весь спірний період навчання прирівнюється до проходження військової служби, який підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру», то відповідно, у позивача, в даному випадку, наявний необхідний стаж роботи для призначання йому пенсії за вислугу років.

Крім того, також необхідно звернути увагу й на той факт, що як вбачається з довідки прокуратури Херсонської області від 04.09.2019р. №11-539вих-19, станом на 03.09.2019 року вислуга років позивача, необхідна для призначення пенсії за вислугу років згідно з ч.1,6 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» становить 24 роки 00 місяців 09 днів.

Отже, у зв`язку з вищезазначеним, судова колегія приходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції висновку про те, що спірне рішення відповідача №12 від 03.10.2019 року про відмову в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому, відповідно, позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію з 25.09.2019 року відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» також є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, судова колегія погоджується і з висновками суду 1-ї інстанції щодо передчасності заявлених позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити виплату пенсії з 25.09.2019 року, оскільки предметом судового захисту можуть бути лише порушені права, а не такі, що можуть настати в майбутньому.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 02.06.2020р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцова

В.О. Скрипченко