Справа № 708/524/20
Суддя: Івахненко О. Г.
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 708/524/20
Номер провадження № 2-а/708/8/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року

Чигиринський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді - Івахненко О.Г.,

при секретарі - Тендітній Л.В.,

з участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чигирині справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чигиринського відділення поліції Смілянського відділу Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії БАА № 703667 від 06 квітня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

В обгрунтування позову вказує, що 25 квітня 2020 року рекомендованим листом він отримав копію оскаржуваної постанови.

В даній постанові було вказано, що він 06.04.2020 року о 09 год. 40 хв. в м. Чигирині по вул. Черкаській керував велосипедом з електричним приводом марки "Rover Sport activ" не маючи при собі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Однак належний йому велосипед не є транспортним засобом, про що йому роз`яснили в сервісному центрі МВС під час звернення з метою реєстрації та постановки на облік, а тому його не потрібно реєструвати як транспортний засіб і на нього не видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Про зазначені обставини він пояснював працівнику поліції, однак останній не звернув увагу на його доводи та виніс оскаржувану постанову.

Вважаючи дану постанову незаконною, просить суд її скасувати, а провадження у справі закрити.

У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та прохав їх задовольнити.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки та не надавши відзиву на позов.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з постанови в справі про адміністративне правопорушення серії БАА № № 703667 від 06 квітня 2020 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що він 06 квітня 2020 року о 09 год. 40 хв. в м. Чигирині по вул. Черкаській керував велосипедом з електричним приводом марки "Rover Sport activ" не маючи при собі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

У даній постанові про адміністративне правопорушення вказано, що позивач порушив ч.1 ст. 126 КУпАП, при цьому, як встановлено судом зі слів позивача та вбачається з матеріалів позовної заяви, з копією оскаржуваної постанови він ознайомився 25.04.2020 року після отримання її копії поштою.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

А згідно до ч. 2 ст. 251 КупАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені ст. 251 КУпАП), які у відповідності до ст. 252 КУпАП повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Порядок використання фото та відео техніки встановлюється п. 9 ч.1 ст.31 та ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

При цьому норма ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» є загальною нормою, яка безпосередньо не регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів.

Спеціальною нормою, яка регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Пункт 2 частини 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» чітко встановлює порядок використання техніки в правовідносинах щодо безпеки дорожнього руху, види техніки та умови її використання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

А згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, (частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, ) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Разом з тим, відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху не надано жодних належних та допустимих доказів, до того ж оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить посилань як на технічний засіб, за допомогою якого здійснювалась відеофіксація порушення, так і на будь-які інші докази в розумінні ст. 251 КУпАП.

Правова позиція щодо належності і допустимості доказів під час розгляду справ про оскарження постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності викладена зокрема в постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 524/1284/17.

Виходячи з цього, суб`єктом владних повноважень жодного належного та допустимого доказу в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення на позивача штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 126 КУпАП, не було в наявності та, відповідно, не долучено до матеріалів справи, а єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваній постанові, а притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Беручи до уваги те, що будь-яких належних і допустимих доказів, які б беззаперечно свідчили про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, відповідачем до суду не надано, то суд змушений приймати рішення на підставі наявних доказів і констатувати, що факт порушення позивачем вимог ч.1 ст.126 КУпАП не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в судове засідання не з`явився, будь-яких доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові, суду не надав.

А відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Враховуючи вищевикладене, відсутність доказів правомірності своїх дій з боку відповідача, встановлені в судовому засіданні обставини не спростовані відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАСУ, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

А тому позов підлягає задоволенню шляхом скасування постанови, яка є предметом спору, та закриття провадження у справі.

У зв'язку з задоволенням позову з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений останнім судовий збір в розмірі 420,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.5,8,14,22,72-79,211,220,241-246,250,271,286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Чигиринського відділення поліції Смілянського відділу Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 703667 від 06.04.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі чотириста двадцять п`ять гривень - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути з Чигиринського відділення поліції Смілянського відділу Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Г. Івахненко