Справа № 398/1044/20
Суддя: Авраменко О. В.
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/1044/20
Провадження №: 2-а/398/56/20
РІШЕННЯ

Іменем України

"04" червня 2020 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Авраменка О.В.,

з участю секретаря судового засідання Міщенко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Ковальова Олександра Сергійовича, Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Ковальова О.С. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 07 червня 2018 року серії «ЕАА» №433164. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07 червня 2018 року відповідачем відносно нього було складено постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до якої він, цього ж дня об 11 год. 39 хв. на 742 км автодороги, керуючи автомобілем Lexus RX 350, державний номер НОМЕР_1 , здійснив виїзд на зустрічну смугу, перетнувши при цьому вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, скоївши таким чином адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Зазначає, що зупинка керованого ним автомобіля здійснена на автодорозі М12 Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка, про що відповідачем в оскаржуваній постанові не зазначено. Дані обставини підтверджуються копією постанови серії ЕАА № 433089, що була одночасно винесена відносно позивача іншим поліцейським. На спростування доводів інспектора, щодо виїзду на зустрічну смугу руху зауважує, що попереду позивача рухався інший транспортний засіб. Коли позивач наблизився до транспортного засобу, що рухався попереду, водій зазначеного транспортного засобу істотно знизив швидкість руху, увімкнувши покажчик повороту праворуч та з`їхав правим боком з проїжджої частини на праве узбіччя для зупинки. При цьому, ліва частина зазначеного автомобіля ще частково залишалася на проїжджій частині. ОСОБА_1 відповідно до правил дорожнього руху увімкнув покажчик лівого повороту та здійснив об`їзд (випередження) зазначеного автомобіля зі швидкістю не більше 30 км./год. При цьому лінію розмітки 1.1 він не перетинав, оскільки габарити його автомобіля дозволяють зробити зазначений маневр без виїзду на зустрічну смугу руху. Крім того, зазначає, що на ділянці автошляху, де поліцейським було зупинено керований позивачем автомобіль (за твердженням відповідача - 742 км. автодороги М12) взагалі відсутній такий елемент дорожньої розмітки як суцільна лінія 1.1., що виключає порушення вимог п. 1.1 додатку 2 до ПДР України. Про існування оскаржуваної постанови позивач дізнався 24 березня 2020 року, коли не зміг розрахуватися за допомогою власної дебетової картки та зателефонувавши до банку дізнався, що на його рахунок накладено арешт, після чого копію постанови отримав в Олександрійському ВДВС через представника 25 березня 2020 року.

Ухвалою суду від 07 квітня 2020 року про відкриття провадження у справі поновлено позивачу пропущений строк звернення до суду та залучено як другого відповідача Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції.

Від Інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Ковальова О.С. надійшли два відзиви на позов, датовані 30 квітня 2020 року та 05 травня 2020 року, в яких він заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що оскаржувана постанова складена відповідно до вимог чинного законодавства України. Оскільки, позивачем подано позов із пропуском строку звернення до суду, то за плином часу відеозапис на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення та розгляду справи був видалений із серверу для зберігання відеозаписів МВС України. З урахуванням викладеного просив відмовити в задоволенні позову.

Відповідач УПП в Кіровоградській області ДПП відзив на позов не подав.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час, місце та дату судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача подав заяву, в якій просив позов задовольнити з підстав, викладених у ньому, та розглядати справу без їх участі.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час, місце та дату судового засідання повідомлені належним чином. У відзиві від 30 квітня 2020 року відповідач Інспектор роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Ковальов О.С. просив розглядати справу без його участі. Відповідач Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції причини неявки свого представника суду не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у раз неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

07 червня 2018 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАА № 433164, згідно з якою 07 червня 2018 року об 11 год. 09 хв. на 742 км., ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Lexus НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_1 , здійснив виїзд на зустрічну полосу перетнувши при цьому вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1. Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КУпАП оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

За змістом ст. 289 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема , в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Частиною 2 статті 286 КАС України встановлено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Звертаючись з позовом в суд, позивач просив поновити йому пропущений строк звернення до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення з тих підстав, що про існування оскаржуваної постанови позивач дізнався 24 березня 2020 року, коли не зміг розрахуватися за допомогою власної дебетової картки та зателефонувавши до банку дізнався, що на його рахунок накладено арешт, після чого копію постанови отримав в Олександрійському ВДВС через представника 25 березня 2020 року.

Відкриваючи провадження у цій справі, суд прийшов до висновку, що повідомлені позивачем причини пропуску строку на звернення до суду є поважними, а тому пропущений процесуальний строк на оскарження постанови підлягає поновленню.

За приписами ч. ч. 1, 3 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

З копії оскаржуваної постанови, яка була направлена до державної виконавчої служби, вбачається, що вона не була вручена позивачу в день її складення та її копія не була направлена позивачу засобами поштового зв`язку протягом трьох днів, як того вимагає ч. 1 ст. 285 КУпАП.

Оскільки відповідачами не надано жодних доказів, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відбувався у його присутності та йому було оголошено оскаржувану постанову чи копія постанови була надіслана позивачу та отримана ним, то суд не вбачає підстав для залишення позову без розгляду на підставі ч. 4 ст. 123 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 8.5.1 ПДР України горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху та наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Згідно з п. п. 1.1. п. 1 розділу 34 ПДР України вузька суцільна лінія - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за порушення розмітки проїзної частини доріг.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Тобто, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

За приписами ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками,а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення має здійснюватися з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначених статтею 268 КУпАП.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Згідно з п. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів у конкретній справі повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Доведення «поза розумним сумнівом» означає, що позиція представлена суб`єктом владних повноважень, має бути доведена таким чином, щоб у «розумної (розсудливої) людини» не лишилося «розумного сумніву» що особа винна.

В той же час, обґрунтовуючи заперечення проти позову поліцейський посилався лише на норми права, які регламентують право поліцейського розглядати справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, порядок розгляду таких справи та право поліцейського наклади адміністративні стягнення. В оскаржувані постанові міститься посилання, що правопорушення зафіксовано на «відео з камери 112, 128, 100». При цьому, у відзиві поліцейський зазначив, що за плином часу відеозапис на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення та розгляду справи був видалений із серверу для зберігання відеозаписів МВС України

Тобто, до суду відповідачами не було надано доказів, визначених ч. 1 ст. 251 КУпАП, на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зокрема, суду не надані матеріали, що були або мали бути взяті поліцейським до уваги при прийнятті оскаржуваної постанови та не надано доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Суд бере до уваги, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення містить лише відомості, внесені особою яка може бути зацікавленою, а підтвердження зазначених фактів іншими безсторонніми особами та доказами матеріали справи не містять. На думку суду ця обставина обґрунтовано ставить під сумнів надання доказів відповідачем щодо вчинення правопорушення позивачем.

Аналогічна правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року у справі №201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року у справі №743/1128/17 та від 15 листопада 2018 року у справі №524/5536/17.

Оскільки не доведена вина особи, на яку накладено адміністративне стягнення, то в силу принципу «поза розумним сумнівом» відповідачі не довели правомірності своїх дій та рішень.

Отже, суб`єктом владних повноважень не підтверджено факту вчинення позивачем правопорушення. Враховуючи, що обов`язок доказування в даній справі покладено саме на відповідачів, якими суду не надано встановлених законом доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, то суд дійшов висновку щодо недоведеності відповідачами правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та відповідно відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною 3 статті 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки, відповідачами не доведено правомірність прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення відносно позивача.

При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині визнання оскаржуваної постанови протиправною, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, місцевому загальному суду як адміністративному не надано права за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності визнавати протиправними постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. ст. 77, 242 - 246, 250, 255, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Ковальова Олександра Сергійовича (адреса місцезнаходження: м. Кропивницький, вул. Ю.Бутусова, буд. 22Б), Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції (адреса місцезнаходження: м. Кропивницький, вул. Ю.Бутусова, буд. 22Б) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії «ЕАА» №433164 від 07 червня 2018 року, винесену Інспектором роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Ковальовим Олександром Сергійовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп.

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня складення судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 04 червня 2020 року.

Суддя О.В.Авраменко