Справа № 826/15872/18
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2020-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого суддів Файдюка В.В.,

Суддів Земляної Г.В.,

Мєзєнцева Є.І.

При секретарі Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергопром Альянс" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергопром Альянс" до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергопром Альянс" (далі - ТОВ "Енергопром Альянс", позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - ГУ ДФС у м.Києві, відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у м. Києві щодо нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю «Енергопром Альянс» пені з податку 082на додану вартість (код платежу 14010100) у розмірі 388 919,34 грн.;

- зобов`язати Головне управління ДФС у м. Києві виключити з інтегрованої картки платника податку Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергопром Альянс» «Податок на додану вартість (код платежу 14010100) пеню у розмірі 388 919,34 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що приписами статті 129 Податкового кодексу України не встановлено нарахування пені у разі виявлення контролюючим органом заниження грошових зобов`язань на суму такого заниження за весь період заниження. Отже, ні пп. 129.1.2 п. 129.1 статті 129 Податкового кодексу України (у редакції до 01 січня 2017 року), ні пп. 129.1.1 п. 129.1 статті 129 Податкового кодексу України, не могли бути застосовані контролюючим органом для розрахунку пені, що, на думку представника позивача, свідчить про протиправність оскаржуваних дій відповідача.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2020 року в задоволенні даного адміністративного позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що нарахування позивачу пені з податку на додану вартість включає у себе виключно період з моменту винесення податкового повідомлення-рішення, яке містить у собі узгоджене грошове зобов`язання, та до моменту завершення його оскарження та, відповідно, сплати такого зобов`язання. При цьому, наявними у матеріалах справи доказами не підтверджено нарахування контролюючим органом вказаної пені за весь період заниження. Натомість, вказане ґрунтується виключно на припущеннях представника позивача та не є документально підтвердженим.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції не повно з`ясувавши обставини справи, дійшов до передчасних висновків, що нарахування відповідачем пені включає у себе виключно період з моменту винесення податкового повідомлення-рішення від 10 січня 2017 року, яке містить у собі узгоджене грошове зобов`язання до моменту завершення його оскарження та, відповідно, сплати такого зобов`язання. Суд не вірно встановив дату початку нарахування пені з 10 січня 2017 року з огляду на приписи статті 57 Податкового кодексу України, у якій встановлено строки сплати податкових зобов`язань та не застосував до даних правовідносин відповідну норму.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року було відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 19 травня 2020 року.

19 травня 2020 року розгляд справи було відкладено до 02 червня 2020 року та протокольною ухвалою зобов`язано сторін подати до суду детальний розрахунок нарахованої позивачу суми пені.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено планову виїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергопром Альянс» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2013 року по 30 вересня 2016 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2013 року по 30 вересня 2016 року, за результатами чого складно акт від 21 грудня 2016 року №528/26-15-14-02-03/37441736.

Вказаною перевіркою встановлено порушення ТОВ «Енергопром Альянс» п.п. 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 483 793,00 грн.

На підставі викладеного, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 10 січня 2017 року №, яким ТОВ «Енергопром Альянс» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 604 742,00 грн., з яких за основним зобов`язанням нараховано 483 793,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 120 949,00 грн.

Скориставшись правом на оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення, позивачем подано до суду відповідну позовну заяву, за результатами розгляду якої Окружним адміністративним судом м. Києва постановою від 10 липня 2017 року у справі №826/1324/17, якою у задоволенні позовних вимог ТОВ «Енергопром Альянс» відмовлено. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Енергопром Альянс» повернуто апелянту без подальшого розгляду, з огляду на відкликання останнім апеляційної скарги.

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії платіжного доручення від 10 січня 2018 року №6 ТОВ «Енергопром Альянс» перераховано на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 604 742,00 грн. із зазначенням призначення платежу «сплата грошових зобов`язань за актом перевірки від 21.12.2016 №528/26-15-14-02-03/37441736».

Згідно наявної у матеріалах справи копії інтегрованої картки платника податку на додану вартість, 10 січня 2018 року сплачені платіжним дорученням №6 грошові кошти у розмірі 604 742,00 грн. зараховано контролюючим органом.

18 вересня 2018 року контролюючим органом нараховано ТОВ «Енергопром Альянс» пеню з податку на додану вартість у розмірі 388 919,34 грн. В якості підстави для її нарахування в інтегрованій картці податника податку на додану вартість вказано наступне: «Нараховано пені (пп. 129.1.2 ст. 129 ПКУ) Податкове повідомлення-рішення (форма «Р») № з 10.01.2017 по 21.12.2016 на Рішення суду про підтвердж. донар. сум №826/1324/17 від 26.12.2017».

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, а свої права та законні інтереси порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

В силу пп. 14.1.39 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно пп. 14.1.156 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк);

Підпунктом 14.1.162 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України закріплено поняття пені як суми коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Відповідно до п.57.3 статті 57 Кодексу у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Так, пп. 54.3.2 п.54.3 статті 54 Податкового кодексу України визначає, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Порядок нарахування пені визначено статтею 129 Кодексу (у редакції з 01 січня 2017 року). Так, відповідно до п.129.1 статті 129 Кодексу нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження) (пп. 129.1.1 п. 129.1 статті 129 Кодексу)

Підпункт 129.3.1 п. 129.3 статті 129 Податкового кодексу (у редакції з 01 січня 2017 року) визначає, що нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.

Отже, з наведеного вбачається, що пеня нараховується на суму коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір, але не сплатив у встановлені законодавством строки, та/або на суму штрафної (фінансової) санкції чи санкцій за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності, не сплачених платником у встановлені законодавством строки.

Нарахування пені за правилами пп. 129.1.1 п. 129.1 статті 129 Кодексу (при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки (податкове повідомлення - рішення)), розпочинається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати, визначеного п.57.3 статті 57 Податкового кодексу України, податкового зобов`язання, включаючи період адміністративного та судового оскарження та закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанцій передчасно дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Товариства.

Так, суд дійшов обґрунтованого висновку, що нараховане позивачу грошове зобов`язання згідно податкового повідомлення - рішення від 10 січня 2017 року № не було скасовано в судовому порядку, а тому на таке зобов`язання у відповідності до вимог Податкового кодексу має нараховуватись пеня.

Проте, колегія суддів, з урахуванням аналізу вищезазначених норм права, не погоджується з позицією відповідача щодо періоду, за який позивачу має нараховуватись пеня та, відповідно, її розміру.

При вирішенні спірних правовідносин застосуванню підлягає саме положення пп.129.1.1 п. 129.1 статті 129 у редакції з 01 січня 2017 року, з аналізу якого вбачається, що нарахування пені розпочинається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням - рішенням, включаючи період адміністративного та/або судового оскарження, отже необхідно правильно встановити дату початку нарахування пені з огляду на приписи статті 57 Податкового кодексу України, у якій встановлено строки сплати податкових зобов`язань.

Суд звертає увагу на те, що податковий орган при нарахуванні пені в інтегрованій картці платника застосував пп.129.1.2 п. 129.1 статті 129 (у редакції з 01 січня 2017 року), проте норми вказаного підпункту до спірних правовідносин застосовуватись не можуть, оскільки вони регулюють нарахування пені при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок, у розглядуваному ж випадку нарахування пені відбулось при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом саме за результатами податкової перевірки.

В той же час, відповідно до п.129.1.2 статті 129 Податкового кодексу (у редакції до 01 січня 2017 року) нарахування пені розпочинається: у день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Тобто, з наведеного вбачається, що в розглядуваних правовідносинах суд застосував або норму закону, посилання на яку міститься в інтегрованій картці позивача, що на момент їх виникнення втратила чинність, або норму закону, що до цих правовідносин взагалі не має жодного відношення.

При цьому, суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, зокрема, даним, визначеним в інтегрованій картці ТОВ «Енергопром Альянс», в якій зазначено «Нараховано пені (пп. 129.1.2 ст. 129 ПКУ) Податкове повідомлення-рішення (форма «Р») № з 10.01.2017 по 21.12.2016 на Рішення суду про підтвердж. донар. сум №826/1324/17 від 26.12.2017».

Водночас, при винесенні рішення судом була застосована правильна норма матеріального права, що регулює спірні відносини та діяла на час їх виникнення, а саме: п.129.1.1 п. 129.1 статті 129 Податкового кодексу України, та на підставі якої і було відмовлено в задоволенні позову.

Відтак, суд дійшов необґрунтованого висновку, що відповідачем нараховано пеню виключно за період з моменту винесення податкового повідомлення-рішення, до моменту розрахунку, оскільки ГУ ДФС у м. Києві не було надано розрахунок пені, а в інтегрованій картці платника зазначено протилежне. Так, з даних інтегрованої картки, не можливо визначити період, за який нараховано пеню, оскільки в картці лише зазначено, що «Податкове повідомлення-рішення (форма «Р») № з 10.01.2017 (дата винесення ППР) по 21.12.2016 (дата проведення перевірки) на рішення суду про підтвердж. донар. сум №826/1324/17 від 26.12.2017», дата, що зазначена, не зрозуміла, оскільки сплачено грошове зобов`язання було 10 січня 2018 року. При цьому, в матеріалах справи відсутні розрахунки правомірності нарахованої пені, а саме: об`єкта обчислення, терміну прострочення, включаючи день погашення податкового боргу, величини річної облікової ставки Нацбанку України, яка використана для розрахунку пені, що підтверджує безпідставність нарахування пені за весь період заниження.

В той же час, у податковому повідомленні - рішенні від 10 січня 2017 року зазначено, що у разі виявлення контролюючим органом заниження податкового зобов`язання на суму такого заниження, нарахованого у цьому податковому повідомленні - рішенні, та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження) у день настання строку погашення цього податкового зобов`язання буде здійснено нарахування пені відповідно до підпункту 129.1.2 пункту 129.1. статті 129 Податкового кодексу України. В інтегрованій картці позивача так і зазначено «Нараховано пені (пп. 129.1.2 ст. 129 ПКУ)».

Тобто, у вказаному податковому повідомленні - рішенні міститься посилання на норми статті 129 Податкового кодексу України, що стосується нарахування пені, які втратили чинність з 01 січня 2017 року.

Проте, позивачем в апеляційній скарзі безпідставно зазначено, що суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку, що пеня нараховується за період з моменту винесення податкового повідомлення-рішення від 10 січня 2017 року, яке містить у собі узгоджене грошове зобов`язання, до моменту завершення його оскарження та, відповідно, сплати такого зобов`язання, тобто за весь період протягом якого оскаржувалося податкове повідомлення-рішення. На думку скаржника, 14 жовтня 2017 року - дата закінчення десятиденного строку сплати визначеного податковим повідомленням - рішенням податкового зобов`язання, яке набрало чинності 04 жовтня 2017 року (дати повернення Київський апеляційний адміністративний судом апеляційної скарги на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 липня 2017 року), враховуючи положення пп.129.1.1 п.129.1 статті 129 Податкового кодексу України, 15 жовтня 2017 року - є початком нарахування пені.

Колегія суддів не погоджується з даним твердженням позивача, оскільки в самому пп.129.1.1 п.129.1 статті 129 Податкового кодексу України зазначено, що пеня нараховується у тому числі за весь період адміністративного та/або судового оскарження.

Відтак, під час розгляду зазначеної справи в суді апеляційної інстанції апелянтом доведено, що при постановленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції здійснив порушення норм матеріального чи процесуального права, або неповною мірою з`ясував обставини, що мають значення для її вирішення.

Таким чином протиправним є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні даного адміністративного позову.

Отже при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, що призвело до невірного по суті вирішення справи.

Відповідно до ч.1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 317, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергопром Альянс" - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2020 року - скасувати.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергопром Альянс" до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю «Енергопром Альянс» (03067, м. Київ, проспект Перемоги, 51-А, ) пені з податку на додану вартість (код платежу 14010100) у розмірі 388 919 (триста вісімдесят вісім тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять) гривень 34 копійки.

Зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві виключити з інтегрованої картки платника податку Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергопром Альянс» () «Податок на додану вартість» код платежу 14010100 пеню у розмірі 388 919 (триста вісімдесят вісім тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять) гривень 34 копійки.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 02 червня 2020 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Г.В. Земляна

Є.І. Мєзєнцев