Справа № 420/3356/20
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2020-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3356/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко O.A.,

секретар судового засідання Іщенко С.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Янковської І.В. (за довіреністю),

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 17 квітня 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність, визнання незаконними та скасування постанов.

Ухвалою суду від 22 квітня 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви.

04 травня 2020 року до суду від позивача за вх.№17395/20 надійшла заява про усунення недоліків з адміністративним позовом з додатками (з копією учасникам справи).

Ухвалою суду від 07 травня 2020 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви та встановлено 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали з урахуванням пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України.

18 травня 2020 року до суду від позивача за вх.№19211/20 надійшла заява про усунення недоліків, відомості про суми виплачених доходів ОСОБА_1 у 2019 році, копія свідоцтва про шлюб та належним чином оформлена позовна заява (у 2-х примірниках), в якій позовні вимоги викладені в наступній редакції: визнати протиправними постанови головного державного виконавця Щеглової Є.В. Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 30.03.2020 року про закінчення виконавчих проваджень №60945726, №61144302, №58172870, щодо невиконання рішень Одеського окружного адміністративного суду по справам № 420/3944/19 від 31 жовтня 2019 року та №420/3196/19 від 12 вересня 2019 року, в частині:

- поновлення майора міліції ОСОБА_1 на посаді начальника відділення міліції Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського р-ну та м. Теплодар) ГУ МВС України в Одеській області з 06 листопада 2015 року, згідно порядку перехідного періоду, що зазначений в Законі України «Про Національну поліцію»,

- та в частині - зобов`язання Головного управління Національної поліції в Одеській області розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 до лав Національної поліції як такого, що виявив бажання проходити службу в поліції у передбачений Законом України «Про Національну, поліцію» строк (тобто до 07.11.2015 року) і скасувати ці постанови.

Ухвалою суду від 25 травня 2020 року заяву ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задоволено та звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання позовної заяви до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов. Прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 (вх.№19211/20). Відкрито провадження у адміністративній справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що державним виконавцем всупереч службової інструкції в мотивуючій частині постанови № 58172870 від 30.03.2020 в частині «встановлено» не вказано обставини закриття виконавчого провадження, а вказано лише той факт, що на адресу відділу надійшли лиси з ГУНП та ГУ МВС в Одеській області, та що в тих листах не надано аналізу та висновку. Головний державний виконавець винесла постанову по ВП № 61144302 від 30.03.2020 р., де допустила виконання рішення суду з порушенням закону, а саме майора ОСОБА_1 поновлено та службі в органі внутрішніх справ на посаді начальника Теплодарського відділення міліції Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та міста Теплодар) ГУ МВС України в Одеській області з 06.11.2015 року, однак відповідно до трудової книжки позивача поновлено на службі, а саме на службі в органах внутрішніх справ. Згідно запису трудової книжки № 12 від 20.05.2019 запис за № 11 вважати не дійсним Нз ГУМВС № 5 о/с від 18.02.2020 Поновлений на службі в органах внутрішніх справ. Старший державний виконавець Відділу забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства в Одеській при закінченні виконавчого провадження проігнорувала положення закону про те, що судове рішення ухвалюється іменем України, є обов`язковим до виконання. Виконавче провадження було закінчено з тих же підстав, яким неодноразово судами різних інстанцій уже була дана належна оцінка і обґрунтовано не були прийняті до уваги як належні докази. Одеський окружний адміністративний суд своїми рішеннями у справах №420/3196/19 від 12 вересня 2019 р., № 420/3944/19 від 31 жовтня 2019 р. № 420/2033/19 від 18 квітня 2019 року при аналогічних обставинах визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо невиконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду» по справі № 815/863/18 від 19.12.2018 року.

02 червня 2020 року до суду від відповідача за вх.№ ЕП/8056/20 надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначає, що 30.03.2020 державним виконавцем винесено постанови про закінчення виконавчого провадження: № 60945726, у зв`язку із фактичним виконанням (лист від 11.03.2020 № 20/385 (рішення суду було виконано ще у вересні 2018 року, питання розглянуто, позитивного рішення не прийнято); № 61144302, у зв`язку із фактичним виконанням рішення боржником (наказ № 18.02.2020 № 5 о/с та копія трудової книжки); № НОМЕР_1 , у зв`язку із фактичним виконанням (лист від 11.03.2020 № 20/385 (рішення суду було виконано ще у вересні 2018 року, питання розглянуто, позитивного рішення не прийнято). Вказує, що ані постановою від 19.12.2018, ані ухвалою від 03.04.2019 П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі № 815/863/18 не визначено яким саме чином потрібно розглянути питання щодо прийняття стягувача до лав Національної поліції в Одеській області.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову.

Дослідивши подані до суду документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року по справі №815/863/18 апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Одеській області та Головного управління МВС України в Одеській області (Ліквідаційна комісія) задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління МВС України в Одеській області № 2 о/с від 04.01.2018 року в частині звільнення з 06.11.2015 року у запас Збройних сил за пунктом 64 г (через скорочення штатів) майора міліції ОСОБА_1 (М-106948), начальника Теплодарського відділення міліції Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар ГУ МВС України в Одеській області). Поновлено майора міліції ОСОБА_1 на посаді начальника Теплодарського відділення міліції Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУ МВС України в Одеській області з 06 листопада 2015 року. Стягнуто з Біляївського районного відділу УМВС України в Одеській області () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03.03.2016 року по 23.07.2018 року у розмірі 87969,60 грн. (вісімдесят сім тисяч дев`ятсот шістдесят дев`ять гривень 60 копійок). Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 до лав Національної поліції, як такого, що виявив бажання проходити службу в поліції у передбачений Законом України «Про Національну поліцію» строк (тобто до 07.11.2015 року). Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Теплодарського відділення міліції Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУ МВС України в Одеській області та в частині стягнення з Біляївського районного відділу УМВС України в Одеській області () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 4501,88 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (т.1 а.с.38-43).

08 січня 2019 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №815/863/18 (т.1 а.с.210-211) про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Одеській області розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 до лав Національної поліції, як такого, що виявив бажання проходити службу в поліції у передбачений Законом України «Про Національну поліцію» строк (тобто до 07.11.2015 року).

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 23.01.2019 року №58172870 (т.1 а.с.212-213) відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду №815/863/18 від 08.01.2019 року щодо зобов`язання Головного управління Національної поліції в Одеській області розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 до лав Національної поліції, як такого, що виявив бажання проходити службу в поліції у передбачений Законом України «Про Національну поліцію» строк (тобто до 07.11.2015 року).

Вказана постанова направлялась позивачу 23.01.2019 року листом №09.1-365/В-1 (т.1 а.с.214).

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) прийнято постанову від 30.03.2020 року про закриття виконавчого провадження, якою встановлено, що на адресу Відділу надійшов лист Головного управління Національної поліції в Одеській області про повне фактичне виконання рішення суду, що підтверджується листом ГУМВС України в Одеській області та листом начальника ГУНП в Одеській області. Керуючись вимогами п.9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» постановлено виконавче провадження закінчити (т.1 а.с.20-21, 242-243).

Також судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року по справі №420/3196/19, яке набрало законної сили 26.11.2019 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління МВС України в Одеській області № 6 о/с від 17.05.2019 року в частині звільнення з 20.05.2019 у запас Збройних сил за пунктом 64 г (через скорочення штатів) майора міліції ОСОБА_1 (М-106948), начальника Теплодарського відділення міліції Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар ГУ МВС України в Одеській області). Поновлено майора міліції ОСОБА_1 на посаді начальника Теплодарського відділення міліції Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУ МВС України в Одеській області з 20.05.2019. Стягнуто з Біляївського районного відділу УМВС України в Одеській області () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20.05.2019 по 12.09.2019 у розмірі 16974 грн. (шістнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят чотири гривні). Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 до лав Національної поліції, як такого, що виявив бажання проходити службу в поліції у передбачений Законом України «Про Національну поліцію» строк (тобто до 07.11.2015 року). Стягнуто солідарно з Головного управління МВС України в Одеській області та Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Теплодарського відділення міліції Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУ МВС України в Одеській області та в частині стягнення з Біляївського районного відділу УМВС України в Одеській області () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 4501,88 грн. (т.1 а.с.53-69).

04 грудня 2019 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №420/3196/19 про поновлення майора міліції ОСОБА_1 на посаді начальника Теплодарського відділення міліції Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУ МВС України в Одеській області з 20.05.2019 (т.1 а.с.170-171).

Також, 04 грудня 2019 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №420/3196/19 (т.1 а.с.205-206) про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Одеській області розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 до лав Національної поліції, як такого, що виявив бажання проходити службу в поліції у передбачений Законом України «Про Національну поліцію» строк (тобто до 07.11.2015 року).

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 04 лютого 2020 року прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №61144302 щодо виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду №420/3196/19 від 04.12.2019 року про поновлення майора міліції ОСОБА_1 на посаді начальника Теплодарського відділення міліції Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУ МВС України в Одеській області з 20.05.2019 (т.1 а.с.173-174).

Вказана постанова направлена позивачу супровідним листом від 04.02.2020 року №10.03-1770 (т.1 а.с.172).

30 березня 2020 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) прийнято постанову №61144302 про закінчення виконавчого провадження, у якій встановлено, що вимоги виконавчого листа виконано у повному обсязі, що підтверджується витягом з наказу начальника ГУМВС України в Одеській області № 5 о/с від 18.02.2020 та копією трудової книжки ОСОБА_1 . Керуючись вимогами п.9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» постановлено виконавче провадження закінчити (т.1 а.с.16-17, 186-187).

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 09 січня 2020 року прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №60945726 (т.1 а.с.191-192) щодо виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду №420/3196/19 від 04.12.2019 року про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Одеській області розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 до лав Національної поліції, як такого, що виявив бажання проходити службу в поліції у передбачений Законом України «Про Національну поліцію» строк (тобто до 07.11.2015 року).

Вказана постанова направлена позивачу супровідним листом від 09.01.2020 року за №292 (т.1 а.с.190).

30 березня 2020 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) прийнято постанову №60945726 про закінчення виконавчого провадження, у якій встановлено, що на адресу Відділу надійшов лист Головного управління Національної поліції в Одеській області про повне фактичне виконання рішення суду, що підтверджується листом ГУМВС України в Одеській області та листом начальника ГУНП в Одеській області. Керуючись вимогами п.9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» постановлено виконавче провадження закінчити (т.1 а.с.18-19, 203-204).

Позивач, не погоджуючись з вищевказаними постановами про закінчення виконавчих проваджень, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження».

У відповідності до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 2 Закону №1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Пункт 1 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.4 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Згідно з п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Щодо постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №61144302 від 30 березня 2020 року про закінчення виконавчого провадження, суд зазначає наступне.

11 лютого 2020 року Головним управлінням МВС України в Одеській області прийнято наказ №5о/с по особовому складу, згідно якого на виконання рішення Одеською окружного адміністративного суду від 12.09.2019 винесеного у справі № 420/3196/19, а також постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.01.2020 ВП №60945726, майора міліції ОСОБА_1 (М-106948), начальника Теплодарського відділення міліції Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м.Теплодар) ГУМВС України в області поновлено на службі в органах внутрішніх справ на посаді начальника Теплодарського відділення міліції Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м.Теплодар) ГУМВС України в області з 20 травня 2019 року.

Таким чином, з викладеного вбачається, що Головним управлінням МВС України в Одеській області було виконано рішення Одеською окружного адміністративного суду від 12.09.2019 року у справі № 420/3196/19 в частині про поновлення майора міліції ОСОБА_1 на посаді начальника Теплодарського відділення міліції Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУ МВС України в Одеській області з 20.05.2019.

При цьому, суд вважає необґрунтованим посилання позивача на те, що Головним управлінням МВС України в Одеській області не виконано вищевказане рішення в частині поновлення його на службі з посиланням на трудову книжку, виходячи з наступного.

Пунктом 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 року передбачено, що у розділі «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження», «Відомості про заохочення» трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: «Запис за N таким-то недійсний». Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки. У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: «Запис за N таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі».

Таким чином, запис у трудовій книжці позивача НОМЕР_3 (т.1 а.с.72-73) під №12 «запис за №11 вважати недійсним, поновлений на службі в органах внутрішніх справ» та «Н-з ГУ МВС №5о/с від 18.02.2020» відповідає вимогам вищевказаної інструкції та підтверджує, що ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника Теплодарського відділення міліції Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУ МВС України в Одеській області з 20.05.2019 року.

За таких обставин суд вважає за доцільне відмовити у вимозі позивача щодо визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Щеглової Є.В. Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 30.03.2020 року про закінчення виконавчого провадження №61144302.

Щодо постанов головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Є.В. від 30.03.2020 року про закінчення виконавчих проваджень №60945726 та №58172870, суд зазначає наступне.

Так, підставою їх прийняття був лист Головного управління Національної поліції в Одеській області про повне фактичне виконання рішення суду, що підтверджується листом ГУМВС України в Одеській області та листом начальника ГУНП в Одеській області.

Судом з матеріалів виконавчих проваджень №60945726 та №58172870 встановлено, що до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 11 березня 2020 року надійшла заява Головного управління Національної поліції в Одеській області №20/385 (т.1 а.с.199), згідно якої повідомлено: «…На Головне управління рішеням суду по справі № 815/863/18 було покладено один обов`язок щодо розгляду питання по прийняттю ОСОБА_1 до лав Національної поліції.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.07.2018 року по справі №815/863/18 розглянуто питання щодо прийнята ОСОБА_1 на службу до поліції, але позитивного рішення прийнято не було.

Ще раз звертаємо Вашу увагу, що в мотивувальній частині ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2019 року по справі № 815/863/18 суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що при прийнятті рішення судом не було зобов`язано відповідача ГУНП в Одеській області прийняти конкретне за змістом рішення, а зобов`язано лише розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 до лав Національної поліції та у межах своєї компетенції прийняти відповідне рішення.

Враховуючи що питання щодо прийняття ОСОБА_1 до лав Національної поліції ГУНП в Одеській області було розглянуто у вересні 2018 року, вважаємо що частина обов`язків покладених на ГУНП в Одеській області рішеннями суду були належним чином виконані.

На даний час вимоги виконавчого документу боржником виконано повністю».

До вказаної заяви Головним управлінням Національної поліції в Одеській області було додано лист ГУМВС України в Одеській області від 20.05.2018 року №9/5111(а), яким воно просить Головне управління Національної поліції в Одеській області повідомити про прийняття (неприйняття) ОСОБА_1 на посаду в ГУНП в Одеській області та роз`яснити процедуру набору кандидатів на службу до поліції на вакантні посади (т.1 а.с.201) та лист Головного управління Національної поліції в Одеській області від 20.09.2018 року №9/5111 (т.1 а.с.200), у якому зокрема зазначено, що «…Звернення ОСОБА_1 щодо прийняття на службу до поліції були розглянуті, але позитивного рішення не прийнято».

Пунктом 8 розділу XI Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Згідно із пунктом 9 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Відповідно до пункту 10 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Пунктом 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 (далі - Положення №114) встановлено, що у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Згідно із підпунктом «з» пункту 64 Положення №114 особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що працівник міліції, посада якого скорочена, може бути прийнятий на службу до поліції, за умови його відповідності вимогам до поліцейських, одним із двох способів: шляхом видання наказу про призначення за його згодою або шляхом проходження конкурсу. І лише якщо особа відмовилася від усіх пропозицій щодо зайняття певних посад і не подала заяви (рапорту) про участь в конкурсі на зайняття певної посади, виникають підстави для застосування пункту 10 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» щодо звільнення особи за скороченням штатів.

Вказані висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 05.05.2020 року по справі №802/280/16-а.

Таким чином, з викладеного вбачається, що Головним управлінням Національної поліції в Одеській області виконано вимоги постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року по справі №815/863/18 та рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року по справі №420/3196/19 про зобов`язання Головне управління Національної поліції в Одеській області розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 до лав Національної поліції, як такого, що виявив бажання проходити службу в поліції у передбачений Законом України «Про Національну поліцію» строк (тобто до 07.11.2015 року).

При цьому суд зазначає, що П`ятим апеляційним адміністративним судом 03 квітня 2019 року було прийнято ухвалу по справі №815/863/18, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року.

Так, у вказаній ухвалі судом зазначено: «…В даному випадку, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2018 року, крім іншого, було зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 до лав Національної поліції, як такого, що виявив бажання проходити службу в поліції у передбачений Законом України «Про Національну поліцію» строк (тобто до 07.11.2015 року).

Колегія суддів вважає, що дана частина рішення викладена цілком зрозуміло та чітко, зобов`язує відповідача вчинити конкретні дії, а саме, розглянути питання, яке віднесено до його компетенції. Таке формулювання резолютивної частини судового рішення не є двояким та не свідчить про можливість виникнення труднощів при його виконанні, а тому в даному випадку відсутні підстави для роз`яснення резолютивної частини судового рішення від 19.12.2018 року.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що при прийнятті рішення судом не було зобов`язано відповідача прийняти конкретне за змістом рішення, а зобов`язано лише розглянути питання та у межах своєї компетенції та прийняти відповідне рішення. …».

За таких обставин, враховуючи те, що законодавством України не передбачено обов`язку Головного управління Національної поліції в Одеській області при не прийняті працівника міліції на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення скласти про це рішення конкретної форми (у вигляді резолюції, наказу, тощо), а також у вказаних рішеннях суду не було імперативної вказівки на прийняття саме позитивного для позивача рішення, суд доходить висновку, що Головним управлінням Національної поліції в Одеській області виконано вимоги постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року по справі №815/863/18 та рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року по справі №420/3196/19 в частині зобов`язання розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 до лав Національної поліції, як такого, що виявив бажання проходити службу в поліції у передбачений Законом України «Про Національну поліцію» строк (тобто до 07.11.2015 року), а відтак у цій частині позовних вимог також слід відмовити.

При цьому до суду не надано доказів встановлення судом порядку виконання вищевказаних рішень.

Незгода позивача з відмовою Головного управління Національної поліції в Одеській області прийняти його до лав Національної поліції може бути предметом оскарження в рамках окремого адміністративного позову.

Суд також зазначає, що Головним управлінням Національної поліції в Одеській області направлено на адресу Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області лист від 15.05.2020 року №9/4519 (т.2 а.с.4), у якому зазначено: «… ОСОБА_1 не приймався на службу до ГУНП в Одеській області, наказ ГУНП в Одеській області про його призначення не видавався, Присяги поліцейського не складав. Заяву стосовно прийняття на службу до поліції ОСОБА_2 подав до ГУНП в Одеській області 09 листопада 2015 року (вх. № 26 від 09.11.2015), що не відповідає терміну, вказаному у постанові Одеського оружного адміністративного суду від 12.09.2019 по справі №420/3196/19 для розгляду питання щодо прийняття його до лав Національної поліції, як такого, що виявив бажання проходити службу в поліції, тобто до 07 листопада 2015 року.

Разом з цим повідомляємо, згідно висновку ГУНП в Одеській області від 15.05.2020 №9/4517 питання прийому ОСОБА_1 на службу до лав Національної поліції України, як такого, що виявив бажання проходити службу в НПУ у передбачений законом строк (тобто до 07.11.2015) розглянуте, але врахувавши усі характеризуючи матеріали прийняття не є доцільним. …».

Щодо посилань позивача на невідповідність оскаржуваних постанов відповідача вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (далі - Інструкція № 512/5), суд зазначає наступне.

Відповідно до п.7 Інструкції № 512/5, постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови. До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами. Постанова підписується виконавцем та скріплюється печаткою. Постанова складається у необхідній кількості примірників, один з яких залишається у виконавчому провадженні, а інші надсилаються за належністю. Якщо постанова надсилається у формі електронного документа, на таку постанову накладається кваліфікований електронний підпис із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання.

Суд, дослідивши зміст оскаржуваних постанов дійшов висновку, що такі відповідають вимогам вищевказаної Інструкції № 512/5, зокрема містять посилання на докази, надані боржниками на виконання вищевказаних судових рішень та на норму Закону України «Про виконавче провадження», на підставі якого такі постанови було прийнято.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч.2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням встановлених судом обставин, оцінюючи надані сторонами у справі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити.

Керуючись ст.ст.7, 9, 205, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправними постанови головного державного виконавця Щеглової Є.В. Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 30.03.2020 року про закінчення виконавчих проваджень №60945726, №61144302, №58172870, щодо невиконання рішень Одеського окружного адміністративного суду по справам № 420/3944/19 від 31 жовтня 2019 року та №420/3196/19 від 12 вересня 2019 року, в частині: - поновлення майора міліції ОСОБА_1 на посаді начальника відділення міліції Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського р-ну та м. Теплодар) ГУ МВС України в Одеській області з 06 листопада 2015 року, згідно порядку перехідного періоду, що зазначений в Законі України «Про Національну поліцію»; - та в частині зобов`язання Головного управління Національної поліції в Одеській області розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 до лав Національної поліції як такого, що виявив бажання проходити службу в поліції у передбачений Законом України «Про Національну, поліцію» строк (тобто до 07.11.2015 року) та скасування цих постанов - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ).

Відповідач - Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул.Розумовська, 37, м.Одеса, 65091).

Суддя О.А. Вовченко