Справа № 510/210/20
Суддя: Дудник В. І.
Дата ухвалення: 2020-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 510/210/20
Провадження № 2-а/510/19/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2020 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Дудник В.І.,

за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені адміністративну справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області (третя особа - інспектор СРПП №4 Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області - Чапкин Віктор Федорович) про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В

Представник відповідача - Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, будучи належним чином повідомлений, в судове засідання не явився, відзиву на позов не надав, причини його неявки суду невідомі.

Від третьої особи будь-яких заперечень, додаткових заяв не надходило.

Позивач ОСОБА_1 на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі.

Справа розглядалася в порядку спрощеного провадження.

В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія постанови серії БАА №649913 від 25.01.2020р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо ОСОБА_1 (копія); копія свідоцтва про реєстрацію ТЗ на ім`я ОСОБА_2

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, інспектора СРПП №4 Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області - Чапкина В.Ф. із вищезазначеними вимогами, зазначивши, що 25.01.2020р. відносно нього була складена постанова серії БАА №649913 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - в розмірі 425 грн. 00 коп. за порушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Відповідно до тексту постанови, позивач 25.01.2020р. о 15.10 год., по а/д М-15 Одеса-Рені, 243 км., керував транспортним засобом марки ВАЗ-21043 держзнак вн НОМЕР_2 , у якого поза населеного пункту не було увімкнуте ближнє світло фар (п.п. 9.8 ПДР України).

Позивач вважає, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно, він такого правопорушення не допускав, посилається на те, що взагалі він того дня був неправомірно зупинений працівником патрульної поліції, оскільки наявних порушень при русі в нього не було, після зупинки інспектор СРПП попросив у нього документи для перевірки, а потім приступив до розгляду справи про адміністративне правопорушення та виніс постанову про накладення штрафу.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення від позивача пояснення не бралися, позивач стверджує, що під час руху на автомобілі світло ближніх фар на транспортному засобі було увімкнуте, порушень ПДР України він не допускав, відео- та фотофіксація нібито вчиненого порушення посадовою особою не велася, належних доказів немає. Будучи незгодним з прийнятою відносно нього постановою, позивач оскаржив її шляхом подачі адміністративного позову до суду.

На підставі вищенаведеного, позивач просив скасувати винесену відносно нього відповідачем постанову про накладення штрафу за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені належними доказами, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, у зв`язку із чим підлягають задоволенню.

Як виходить з матеріалів адміністративної справи та було встановлено в суді, 25.01.2020р. відносно ОСОБА_1 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП та постановлено накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. в доход держави. Копію вищевказаної постанови позивач отримав на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення. Будучи незгодним із постановою про накладення адміністративного стягнення, він звернувся до суду із адміністративним позовом, яким просив її скасувати. В якості підстав для скасування постанови, позивач вказав на те, що в його діях не було ні складу, ні події, що передбачені нормами ч. 2 ст. 122 КУпАП, адміністративного правопорушення 25.01.2020р. на а/д М-15 Одеса-Рені він не вчиняв, рухався на транспортному засобі дотримуючись вимог ПДР України. Разом із тим позивач зазначив, що дійсно 25.01.2020р. він був зупинений інспектором СРПП №4 Ізмаїльського ВП на цій ділянці дороги, під час зупинки інспектор Чапкин В.Ф. повідомив йому про те, що в нього на автомобілі не увімкнене ближнє світло фар, що є порушенням п.п. 9.8 ПДР України.

Позивач наполягає на тому, що порушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП він не вчиняв, у його присутності розгляд справи про вчинення адмінправопорушення не відбувався, за фактом було вручено копію постанови про накладення штрафу, жодної відео- або фотофіксації начебто вчиненого ним правопорушення інспектором не велося. Про розгляд справи про адміністративне правопорушення позивач не повідомлявся, будь-яких пояснень він не надавав, клопотань не заявляв.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015р. поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Згідно із ч. 3 ст. 35 даного Закону поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як стверджує позивач, під час зупинки патрульний не повідомив йому жодної причини для зупинки. Але позивач на вимогу відповідача зупинився і надав йому для перевірки документи, після чого йому було повідомлено про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та після певного часу затримки - вручено копію постанови про накладення адміністративного стягнення.

Статтею 283 КУпАП пред`являються вимоги до змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення, серед них вказані: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Аналізуючи судову практику, слід зазначити, що 26.04.2018 р. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 338/855/17, адміністративне провадження №К/9901/18195/18 (ЄДРСРУ № 73700356) вказав, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Окремо необхідно наголосити, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Відносно позивача була винесена постанова про накладення адміністративного штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

За ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, та інше, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Викладаючи суть адміністративного правопорушення, в постанові відносно ОСОБА_1 зазначено, що він керував транспортним засобом марки ВАЗ-21043 держзнак вн НОМЕР_2 , у якого поза населеного пункту не було увімкнуте ближнє світло фар (п.п. 9.8 ПДР України), однак, це порушення нічим не підтверджено, фото- або відеофіксації немає, свідків при виявлені даного порушення також не було, сам позивач вчинення даного правопорушення не визнає.

Стаття 245 КУпАП визначає завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, серед яких вказані: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Вищевказані вимоги закону відповідачем порушені.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 252 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Вищевказані дії відносно ОСОБА_1 не були виконані.

Як передбачено ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. За ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як виходить з доводів позову, матеріалів адміністративної справи, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було допущено грубе порушення процесуальних норм чинного законодавства, а саме позивач був позбавлений можливості знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання, користуватися при розгляді справи юридичною допомогою адвоката, бути взагалі присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно нього.

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена у вищестоящий орган або в суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими КУпАП. Відповідно до ст. 293 КУпАП при оскарженні постанови по справі про адміністративне правопорушення органом (посадовою особою) може прийматися рішення у т.ч. і про зміну заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням вищевикладеного, наданих суду доказів та обставин справи, суд вважає постанову інспектора СРПП №4 Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області від 25.01.2020 року у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, - протиправною, такою, що не відповідає нормам діючого законодавства, що була складена за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, і скасовує її.

Керуючись ст. ст. 6, 11, 18, 86, 104 КАС України, ст. ст. 14, 33, 121, 222, 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 251, 252, 254, 256, 268, 280, 283, 288, 293 КУпАП, Правилами Дорожнього руху, затвердженими Постановою КМУ від 10.10.2001р. № 1306, -

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову інспектора СРПП №4 Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області Чапкина Віктора Федоровича від 25.01.2020 року серії БАА за №649913 у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп. на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, - визнати протиправною і скасувати її.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП - закрити за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Судові витрати у справі віднести за рахунок Державного бюджету України.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 171-2 КАС України, рішення місцевого районного суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним та оскарженню не підлягає.

Суддя В.І. Дудник