Справа № 380/4154/20
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2020-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/4154/20
УХВАЛА
про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

03 червня 2020 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Москаль Р.М. перевірив матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування висновку службового розслідування,

В С Т А Н О В И В:
29.05.2020 на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла поштою позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі - Держприкордонслужба, відповідач) про визнання протиправним та скасування висновку службового розслідування. Позивач просить суд визнати протиправним та скасувати «Висновок службового розслідування, проведеного за фактом можливого неприйняття управлінських рішень, приховування інформації та невжиття заходів керівництвом Кінологічного навчального центру» від 17.04.2020 (далі Висновок від 17.04.2020) в частині, що стосується позивача (висновку про вчинення ОСОБА_1 описаних у Висновку від 17.04.2020 порушень). Позовні вимоги обґрунтовано такими обставинами:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить військову службу в лавах Збройних Сил України, з 03.02.2017 по 20.12.2019 обіймав посаду начальника Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби, має військове звання «полковник».

30.04.2020 начальник Західного регіонального управління провів з позивачем бесіду, в ході якої ОСОБА_1 доведено висновки службового розслідування. Так, відповідно до затвердженого 17.04.2020 начальником Західного регіонального управління Держприкордонслужби «Висновку службового розслідування за фактом можливого неприйняття управлінських рішень, приховування інформації і невжиття заходів керівництвом Кінологічного навчального центру», позивачу ставляться у вину: несумлінне виконання військового обов`язку, незабезпечення збереження матеріальних засобів військової частини, неорганізацію належного контролю за правилами витрачання (використання) матеріальних засобів, нестачу та розкрадання майна, чим завдано матеріальних збитків державі на суму 1212185,40 грн.

В листку бесіди від 30.04.2020 вказано, що Висновок від 17.04.2020 у встановленому законом порядку буде направлено до Адміністрації Держприкордонслужби з клопотанням про притягнення полковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. Позивач не погодився з висновками висновку службового розслідування та на листку бесіди зазначив, що буде оскаржувати у встановленому законом порядку.

Позивач стверджує, що проведеним службовим розслідуванням не здобуто належних та допустимих доказів, які прямо або опосередковано вказували б на умисне невиконання ОСОБА_1 вимог законів України та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до вимог статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви в тому числі з`ясовує, чи:

- належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;

- немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною другою цієї статті визначено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Вирішуючи питання про відкриття провадження за позовом ОСОБА_1 про скасування висновків службового розслідування суд керується такими міркуваннями:

відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до приписів статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За визначенням, наведеним в частині першій статті 4 КАС України:

- адміністративна справа переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1);

- суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7);

- індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (пунктом 19).

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю порушено його права, свободи чи інтереси.

Суд також враховує усталені підходи касаційного суду, відповідно до яких обов`язковою ознакою рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути оскаржене до суду, є те, що таке безпосередньо породжує певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і має обов`язковий характер. До прикладу, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.05.2020 №П/9901/697/18 вказала, що рішення ВККС про непідтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді, саме по собі не має наслідком звільнення судді, а є лише підставою для такого звільнення. Це рішення є частиною кваліфікаційного провадження, а звільнення судді з посади є функцією (компетенцією) ВРП, яка має право перевірити вмотивованість та обгрунтованість рішення ВККС, та може відмовити в задоволенні подання про звільнення судді. Провадження у цій справі (про скасування рішення ВККС щодо оцінки здатності судді здійснювати правосуддя) було закрито з мотивів передчасного звернення субєкта адміністративного права до адміністративного суду, тобто позов подано до прийняття ВРП рішення за наслідками розгляду рекомендації про звільнення судді на підставі оскарженого рішення ВККС.

Суд проаналізував такі положення Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України (затв. наказом Адміністрації Держприкордонслужби України №111 від 14.02.2005):

- прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини;

- службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

- розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

- якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

- під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

- дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці.

- військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.

За наслідками аналізу наведених норм суд вважає, що висновок службового розслідування є результатом певного етапу реалізації наданої суб`єкту владних повноважень компетенції в межах дисциплінарних процедур; такий не є рішенням (актом індивідуальної дії) у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України. Цей документ є лише носієм інформації, встановленої підчас перевірки, та сам по собі не порушує права особи, щодо котрої проводилося службове розслідування, а його висновки не породжують для особи обов`язкових юридичних наслідків. Командир (начальник), наділений дисциплінарною владою щодо особи, стосовно якої проводилося службове розслідування, за наслідками аналізу матеріалів службового розслідування може врахувати рекомендації висновку службового розслідування та прийняти рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. У випадку прийняття командиром рішення про притягнення військовослужбовця до відповідальності для особи виникають певні юридичні наслідки, а отже лише таке рішення зачіпає права та інтереси особи і, відповідно, може бути предметом судового контролю на предмет відповідності критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, передбаченим частиною другою статті 2 КАС України.

Цей висновок суду корелюється з прямою вказівкою Дисциплінарного Статуту на те, що військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, може звернутися до суду протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення (а не після завершення службового розслідування).

Оцінюючи характер спірних правовідносин за позовом ОСОБА_1 суд враховує, що оскаржений висновок службового розслідування не є рішенням (індивідуальним актом) суб`єкта владних повноважень в розумінні статей 4, 5, 19 КАС України, оскільки не породжує для позивача прав чи обов`язків в сфері публічно-правових відносин. Отримання такого висновку не породжує для позивача обов`язків в сфері публічно-правових відносин, не зобов`язує вчиняти ті чи інші дії.

Оскільки Висновком від 17.04.2020 пропонується голові Держприкордонслужби України відповідно до наданих прав притягнути полковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, то саме цей командир (начальник) повинен оцінити всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність службового розслідування та прийняти рішення щодо наявності підстав для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. У випадку вирішення по суті позовних вимог ОСОБА_1 щодо обґрунтованості висновків службового розслідування до прийняття його командиром рішення щодо притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності суд фактично підмінить голову Держприкордонслужби України в дисциплінарній процедурі. Отже, позовні вимоги про скасування висновків службового розслідування на цій стадії не підлягають судовому розгляду.

Суд зауважує, що має компетенцію дати власну оцінку висновку службового розслідування як одному із письмових доказів у спорі щодо правомірності накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення. Тому доводити правомірність своїх дій, сумлінного ставлення до виконання службових обов`язків в судовому порядку позивач зможе у спорі щодо правомірності дисциплінарного стягнення (тобто за умови, що командир прийме рішення про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною другою зазначеної статті визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI (надалі Закон №3674-VI). Відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 Закону № 3674-VI сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

За подання цього позову ОСОБА_1 сплатив судовий збір в сумі 840,80 грн. З огляду на судове рішення про відмову у відкритті провадження у справі сплачений за подання позову судовий збір слід повернути платнику.

Керуючись ст.ст. 170, 241, 243, 248, 256, 294, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування висновку службового розслідування.

Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп. судового збору, сплачений згідно з квитанцією №ПН1197 від 25.05.2020.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до адміністративного суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з дати складання ухвали.

Суддя Москаль Р.М.