Справа № 520/14492/19
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 р.Справа № 520/14492/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Донець Л.О.,

Суддів: Гуцала М.І. , Бенедик А.П. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2020 (головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., повний текст складено 14.02.2020) по справі № 520/14492/19

за позовом Ізюмського комунального підприємства теплових мереж

до Головного управління ДПС у Харківській області

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

28.12.2019, Ізюмське комунальне підприємство теплових мереж (далі - позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служи у Харківській області (далі - відповідач), в якому просить після зменшення позовних вимог, зобов`язати відповідача прийняти рішення по списанню безнадійного податкового боргу з податку на додану вартість в сумі 1151223,72 грн зі строком давності понад 1095 днів за податковими деклараціями за період з червеня 2016 року по грудень 2016 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2020 у справі №520/14492/19 позов задоволено.

Зобов`язано відповідача прийняти рішення на списання безнадійного податкового боргу позивача з податку на додану вартість в сумі 1 151223,72 грн, зі строком давності понад 1095 днів за податковими деклараціями за період з червня 2016 року по грудень 2016 року.

Відповідач, не погодившись з судовим рішення, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції, з прийняттям нового судового рішення. яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 23.09.2019 позивач звернувся з заявою про списання безнадійного податкового боргу з податку на додану вартість.

15.10.2019 відповідач листом №4742/10/20-40-51-07-17 позивачу відмовлено у задоволенні заяви.

Суд першої інстанції, під час задоволення позову, дійшов до висновку, що з огляду на обставини того, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують обставини закінчення визначеного Податковим кодексом України строку, передбаченого для стягнення контролюючим органом заборгованості у сумі 1 151223,72 грн, та не приймаючи у даному випадку рішення про списання податкового боргу з податку на прибуток, який набув статусу безнадійного, діяв всупереч вимогам «Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків», затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №577.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно до п.101.1 ст.101 ПК України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

На підставі п.102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Згідно до п.101.5 ст.101 ПК України контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

На підставі п.3.1, п.3.2 «Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків», затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №577, визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі - ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається:

у випадках, визначених у підпункті 1 та абзаці другому підпункту 2 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата набрання чинності відповідним рішенням суду;

у випадку, визначеному в абзаці третьому підпункту 2 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата підписання акта опису спадкового майна;

у випадку, визначеному в абзаці четвертому підпункту 2 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата, визначена в даних відповідних органів;

у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника органу доходів і зборів;

у випадку, визначеному в підпункті 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - день, що настає за граничним терміном погашення грошових зобов`язань за період, на який припадає дата, зазначена в документі, що засвідчує факт непереборної сили;

у випадку, визначеному в підпункті 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата припинення, зазначена у відповідному повідомленні державного реєстратора.

Згідно до п.4.3, п.4.4, п.4.5 «Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків», затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №577, в інших випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу.

Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал.

Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

З огляду на аналіз викладених вище приписів, колегія суддів дійшла до висновку про те, що списання безнадійного податкового боргу, який є подаковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи на день виникнення безнадійного боргу. При цьому, звернення платника податків про списання безнадійного боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин). В усіх інших випадках розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у справі№813/4430/16, від 09.07.2019 у справі№ 0240/2269/18-а.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що для списання податкового боргу, стосовно якого минув строк давності, необхідно встановлення факту відсутності у платника податків фінансової спроможності його погашення та неможливості стягнення податкового боргу самим контролюючим органом; сама по собі не сплата податкового зобов`язання протягом визначеного терміну не позбавляє підприємство обов`язку сплатити таке зобов`язання, без встановлення причин такої несплати.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №815/3431/16.

У відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За обставинами справи, 23.09.2019 позивач звернувся до відповідача про списання безнадійного податкового боргу з податку на додану вартість з підставі спливу строку, передбаченого п.102.1 ст.102 ПК України, визначеними за податковим деклараціями з податку на додану вартість у сумі 313231,00 грн № від 20.05.2016, термін сплати 31.05.2016; за податковим деклараціями з податку на додану вартість у сумі 251904,72 грн № від 21.06.2016, термін сплати 30.06.2016; за податковим деклараціями з податку на додану вартість у сумі 7476,00 грн № від 19.08.2016, термін сплати 31.08.2016; за податковим деклараціями з податку на додану вартість у сумі 31650,00 грн № від 19.09.2016, термін сплати 30.09.2016; за податковим деклараціями з податку на додану вартість у сумі 63585,00 грн № від 19.10.2016, термін сплати 31.10.2016; за податковим деклараціями з податку на додану вартість у сумі 82965,00 грн № від 21.11.2016, термін сплати 30.11.2016; за податковим деклараціями з податку на додану вартість у сумі 333312,00 грн № від 20.12.2016, термін сплати 31.12.2016.

В своєму листі-відмові від 15.10.2019 відповідач зазначив, що відповідно до чинного законодавства списання безнадійного податкового боргу здійснюється щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий квартал).

Крім цьому, відповідач в своєму листі каже, що прийняття рішення щодо списання податкового боргу з податку на додану вартість є передчасним та пропонує розглянути питання щодо можливості самостійної сплати існуючого податкового боргу, виділення ліквідного майна для подальшої реалізації в рахунок погашення боргу, сум дебіторської заборгованості для стягнення та недопущення виникнення новоствореної заборгованості.

При цьому, у відповідь на запит суду апеляційної інстанції відповідач про матеріали розгляду заяви позивача від 23.09.2019 №1609 про списання безнадйного податкового боргу з податку на додану вартість надана заява позивача.

В своїх поясненнях наданих до суду апеляційної інстанції позивач (аркуш справи 140-142) причини виникнення податкового боргу зазначає застосування спеціального режиму розрахунків відповідно до Указу Президента України від 10.09.2014 №715 «Про державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» , постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 №217 із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2015 №1086 «Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки» (далі Порядку №217).

Крім цього, позивач зазначає, що на виконання вищевказаного Порядку №217, позивач уклав з КПТАТ "Ощадбанк", договір банківського рахунку від 29.07.2014 №135483.3 із змінами, внесеними додатковими договорами. Пунктом 1.1 вказаного договору визначено, що за цим Договором, відповідно до законодавства України, в т.ч. Закону України "Про теплопостачання", постанови, нормативно-правових актів Національного банку України, Банк відкриває Клієнту, позивачу, поточні рахунки із спеціальним режимом використання на балансовому рахунку 2603 «Розподільчі рахунки суб`єктів господарювання».

За цим, позивач зауважує на тому, що можливо дійти правомірного висновку, що діяльність комунального підприємства в сфері теплоенергетики підлягає державному регулюванню, державою передбачено спеціальний (особливий) порядок розподілу грошових коштів, що надходять на його рахунки, що виключає самостійність у визначенні розміру грошових коштів, що залишаються у його розпорядженні, та, як наслідок, має брак коштів для своєчасного погашення податкових зобов`язань з податку на додану вартість, а лише у межах наявного залишеного йому ліміту, який заздалегідь, до його затвердження, не відомий підприємству.

При цьому, позивач каже, що взаєморозрахунки з бюджетом, в тому числі по різниці в тарифах, Державою не здійснюються з 2014 року, що призвело до накопичення податкового боргу з одного боку та державної заборгованості-з іншого.

Окрім цього, позивач каже, що значним фактором у накопиченні податкового боргу є підсумковий облік в картці платника податків, що здійснювався відповідачем ще з 2004 року наростаючим підсумком та внаслідок того, що податковим органом не вживалися своєчасні заходи по списанню простроченої заборгованості на підставі діючого податкового законодавства, одночасне погашення простроченого боргу та звітних платежів (з урахуванням штрафних санкцій та пені, що нараховуються в момент сплати) є проблематичним. Це в свою чергу призводить до виникнення нового боргу і, навіть, при сплаті чергових платежів по декларації виникає ситуація, що одразу (в момент погашення боргу) практично 50% сплачених коштів повертаються як борг у вигляді штрафів та пені.

За цим, позивач вказує, що ведеться постійна та кропітка робота щодо обліку платежів, які регулярно сплачуються до бюджету, з метою достовірності відображення даних обліку, в тому числі в облікових картках платника податків шляхом проведення звірки платежів в «електронному кабінеті» на офіційному сайті ДПС України.

Колегія суддів не вважає наведені позивачем підстави, що спричинили несплату податкового зобов`язання такими, що виникли внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин), та надають позивачу право на подання заяви до відповідача про списання безнадійного боргу.

Доводи апеляційної скарги про це є обґрунтованими.

З огляду на викладені вище правові позиції, колегія суддів вважає, що наявність податкового зобов`язання протягом визначеного терміну не позбавляє позивача обов`язку сплатити такі зобов`язання, без встановлення причин такої несплати, тому позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, неправильно застосував норми матеріального права, зокрема, «Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків», затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №577, ст.ст.101,102 ПК України, тому судове рішення підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2020 по справі № 520/14492/19 - скасувати з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.О. Донець
Судді М.І. Гуцал А.П. Бенедик
Повний текст постанови складено 01.06.2020 року