Справа № 552/1712/20
Суддя: Яковенко Н. Л.
Дата ухвалення: 2020-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/1712/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.06.2020 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

секретаря судового засідання Кондра Ю.Ю.,

за участю

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в приміщенні суду адміністративну справу № 552/1712/20 за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Сімонова Олега Олександровича, до поліцейського роти № 3 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Дубина Костянтина Вікторовича про скасування постанови в справі притягнення до адміністративної відповідальності, третя особа - Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 22 квітня 2020 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до поліцейського роти № 2 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Сімонова Олега Олександровича, до поліцейського роти № 3 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Дубина Костянтина Вікторовича про скасування постанови в справі притягнення до адміністративної відповідальності.

Позовна заява обґрунтована тим, що 30 березня 2020 року поліцейським Сімоновим О.О. був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 425 грн. Окрім того, 3 квітня 2020 року поліцейським Дубиною К.В . був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 425 грн.

Зазначені постанови вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки не вчиняв правопорушення, а відповідачі при винесенні оскаржуваних постанов неналежним чином з`ясували обставини.

В поданій до суду позовній заяві просив зазначені постанови визнати протиправними, та скасувати, а провадження в справах закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 22 квітня 2020 року відкрито провадження в справі за даним позовом з призначенням судового засідання з розгляду справи по суті.

Відповідачі поліцейський роти № 2 батальйону УПП в Полтавській області Сімонов О.О. та поліцейський роти № 3 батальйону УПП в Полтавській області Дубина К.В. 6 травня 2020 року подали до суду відзиви на позовну заяву, в якому просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Відзиви на позовну заяву обґрунтовані тим, що позивач допустив порушення вимог безпеки дорожнього руху, а доказом вини позивача є відеофіксація правопорушення.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав вимоги позовної заяви, посилаючись на викладені в ній обставини.

Відповідачі та третя особа в судове засідання не з`явилися, але просили розглядати справу без їх участі. враховуючи надані відзиви на позовну заяву.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до таких висновків.

Як встановлено дослідженими по справі доказами, постановою серії ДПО18 № 957545 поліцейського роти № 2 БУПП в Полтавській області ДПП Сімонова О.О. від 30.03.2020 позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП та з урахуванням ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Відповідно до вказаної постанови, позивач ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 30.03.2020 о 22 год 49 хв в м. Полтава по вул. Лідова, 12/9, керуючи транспортним засобом Audi A6, номерний знак НОМЕР_1 , перед поворотом не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2.б ПДР України, а також не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, чим порушив п. 2.4.а) ПДР України.

Також встановлено, що постановою серії ЕАК № 2334455 поліцейського роти № 3 БУПП в Полтавській області ДПП Дубина К.В. від 03.04.2020 позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Відповідно до вказаної постанови, позивач ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 03.04.2020 о 01 год 53 хв в м. Полтава по вул. Колійна, 3, керуючи транспортним засобом Audi A6, номерний знак НОМЕР_1 , при початку руху не ввімкнув відповідний покажчик повороту, чим порушив п. 9.2.а ПДР України.

Вирішуючи питання про наявність в діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст. 122 КУпАП, суд виходить з такого.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 9.2. Правил дорожнього руху України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Пунктом 9.4. Правил дорожнього руху України передбачено, що подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50 - 100 м у населених пунктах і за 150 - 200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху. Подавання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність настає у випадку порушення правил … користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Отже, з аналізу диспозиції ч. 2 ст. 122 КУпАП вбачається, що адміністративна відповідальність настає, зокрема, у випадку не подання водієм попереджувальних сигналів покажчиками повороту відповідного напрямку як перед початком руху, так і перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно з п. 2.1. Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії (підпункт а)); реєстраційний документ на транспортний засіб (підпункт б)); чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення) (підпункт ґ)).

Підпунктом а) п. 2.4. Правил передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КпАП України адміністративна відповідальність настає у випадку керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка»).

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 126 КПАП України вбачається, що адміністративна відповідальність настає у випадку керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка») (як кожного окремо, так і загалом всіх).

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Отже, доказами є які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

Так, положення зазначеного Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

На підтвердження вчинення позивачем адміністративних правопорушень 30.03.2020 та 03.04.2020 за вказаних вище обставин відповідачами надано відеозйомку подій правопорушень.

Відповідно до ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Судом не встановлено будь-яких порушень з боку відповідача при здійсненні фіксації правопорушення.

Залучені відповідачем до справи відеозаписи правопорушення містять інформацію щодо предмета доказування та в повній мірі відповідають вимогам ч.1 ст.72 КАС України, у зв`язку з чим є належними доказами.

Дослідженими в справі доказами встановлено та підтверджено оглянутими в судовому засіданні відеозаписами, що позивач 30.03.2020 о 22 год 49 хв в м. Полтава по вул. Лідова, 12/9, керуючи транспортним засобом Audi A6, номерний знак НОМЕР_1 , перед поворотом не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2.б ПДР України, а також не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, чим порушив п. 2.4.а) ПДР України.

Також встановлено, що позивач 03.04.2020 о 01 год 53 хв в м. Полтава по вул. Колійна, 3, керуючи транспортним засобом Audi A6, номерний знак НОМЕР_1 , перед початком руху не ввімкнув відповідний покажчик повороту, чим порушив п. 9.2.а ПДР України.

Зазначені обставини повністю знайшли своє підтвердження дослідженими та оглянутими в судовому засіданні відеозаписами.

Твердження позивача про те, що 30.03.2020 у зв`язку з несправністю світлових покажчиків сигнали подавав рукою (п. 9.3. ПДРУ) судом оцінюється критично, виключно як спосіб захисту позивача. Як встановлено оглянутим в судовому засіданні відеозаписом, відповідні сигнали рукою ОСОБА_1 не показував. Натомість, світлові покажчики початку руху на транспортному засобі, яким керував позивач 30.03.2020, працювали та в подальшому під час руху позивач подавав відповідні сигнали.

Решта допущених позивачем ОСОБА_1 04.03.2020 порушень Правил дорожнього руху України, як то: не пред`явлення посвідчення водія відповідної категорії, відсутність на транспортному засобі розпізнавального знаку держави, в якій його зареєстровано, не є предметом судового розгляду, оскільки згідно з постановою серії ЕАК № 2334455, яка є предметом розгляду, водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності лише за порушення ним п. 9.2. ПДР за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та не вирішувалося питання про притягнення до відповідальності за решту порушень.

Посилання позивача на безпідставність вимоги поліцейського про зупинку не може бути прийняте до уваги виходячи з такого.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупинити транспортний засіб, в тому числі і у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія до вчинення адміністративного правопорушення.

Верховний Суд в постанові від 25 вересня 2019 року в справі №127/19283/17 наголосив, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

На підставі викладеного, оскільки позивач дійсно порушив Правила дорожнього руху України, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, жодні правові підстави для скасування постанови поліцейських відсутні, суд приходить до висновку про безпідставність твердження позивача про наявність підстав для визнання дій протиправними.

Суд, приходить до висновку, що постанова поліцейського від 30.03.2020 року серії ДПО18№ 957545 та постанова від 03.04.2020 серії ЕАК № 2334455 винесені на підставі та в межах повноважень, наданих інспектору, у спосіб, що передбачені Конституцію України та чинним законодавством України, за наявністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст. 122 КпАП України відповідно. При цьому зміст постанов відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КпАП України.

При вирішенні справи суд також виходить з того, що поліцейськими позивачу було роз`яснено його права, як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, що підтверджено оглянутим судом відеозаписом, дії та поведінка поліцейських є виключно коректним та толерантними, незважаючи на некоректну поведінку позивача та вжиті ОСОБА_1 при спілкуванні з поліцейськими нецензурні висловлювання.

При вирішенні справи суд також звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи в тому числі про адміністративні правопорушення про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху , ст. 121, частини 1, 2, 3, 5, 6 статті 122, ст. 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Тобто, при винесенні оскаржуваної постанови про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності поліцейські діяли від імені відповідного органу Національної поліції, тому не є належними відповідачами у справі.

На ту обставину, що інспектор не може виступати самостійним відповідачем у справі, оскільки належним відповідачем є саме державний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адмінправопорушення, звернув увагу Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26 грудня 2019 року у справі № 724/716/16-а.

Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними, в їх задоволенні слід відмовити в повному обсязі.

Судовий збір за розгляд справи судом необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Сімонова Олега Олександровича, до поліцейського роти № 3 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Дубина Костянтина Вікторовича про скасування постанови в справі притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Судові витрати за розгляд справи судом віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

-позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової катерки платника податків НОМЕР_2 ;

-відповідач інспектор роти № 2 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Сімонов Олег Олександрович, місцезнаходження 38751, Полтавська область, Полтавський район, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 2В;

-відповідач інспектор роти № 3 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Дубина Костянтин Вікторович, місцезнаходження 38751, Полтавська область, Полтавський район, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 2В;

-третя особа Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження 38751, Полтавська область, Полтавський район, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 2В.

Повне судове рішення складено 02.06.2020.

Головуючий суддя Н.Л.Яковенко