Справа № 163/2137/19
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 рокуСправа № 163/2137/19 пров. № А/857/4409/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача - Качмара В.Я.,

суддів - Кушнерика М.П., Старунського Д.М.,

при секретарі судового засідання - Пильо І.І.

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 16 березня 2020 року (суддя Чишій С.С., м.Любомиль, повний текст складено 20 березня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправною і скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Волинської митниці Держмитслужби (далі - Митниця) в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил від 16.10.2019 №2599/20500/19 (далі - Постанова).

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 16 березня 2020 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги наводячи норми матеріального права вказує, що поза увагою суду залишені надані Митницею докази, що підтверджують факт ввезення саме позивачем на митну територію України автомобіля, який у встановлений статтею 95 Митного кодексу України (далі - МК) строк не доставлений до митного органу, що і стало підставою для винесення стосовно останнього оскаржуваної Постанови.

Позивач відзиву на апеляцій скаргу не подав.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції серед іншого, виходив з того, що у діях позивача відсутні ознаки передбаченого статтею 470 МК правопорушення, а висновки Митниці, що містяться в оскаржуваній Постанові не відповідають фактичним обставинам справи.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з порушенням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 25.09.2019 державним інспектором відділу митного оформлення №4 митного поста «Володимир Волинський» Митниці (далі - м/п) Сушиком М.С. було складено протокол про порушення митних правил №2599/20500/19 (далі - Протокол) щодо ОСОБА_1 . У ньому зафіксовано, що 24.09.2019 ОСОБА_1 слідував з України в Республіку Польща в якості пасажира автомобіля марки «Рено», реєстраційний номер НОМЕР_1 , через пункт пропуску «Устилуг» м/п Митниці.

Під час здійснення митних формальностей спрацювала автоматизована система аналізу та управління ризиками.

Інспектором Митниці відповідно до бази даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС було встановлено, що 03.12.2016 він ввіз на митну територію України через митний пост «Доманово» Митниці автомобіль марки «Мерседес Бенц 210», номерний знак НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , в режимі «транзит» (далі - Автомобіль) і станом на 24.10.2019 у не вивіз його за межі митної території України (а.с.6-9).

Ці ж самі дані підтверджуються і витягом із функціонального модуля «Диспетчер ЗМК та Пасажирського пункту пропуску» (далі - Витяг) в ньому зазначено дату та час ввезення Автомобіля (03.12.2016) особисті дані особи, що ввезла автомобіль, реєстраційний номер та VIN -код ТЗ (а.с.31).

Відтак, позивач перевищив встановлений статтею 95 МК строк доставки автомобіля більше ніж на 10 діб, чим порушено вимоги частини третьої статті 470 МК.

З цього приводу ОСОБА_1 у письмових поясненнях від 25.09.2019 вказав, що про факт ввезення Автомобіля через митний пост «Доманово» Митниці у режимі «транзит» йому нічого не відомо і ввезення транспортного засобу він не здійснював (а.с.30 зворот).

На підставі Протоколу, Митницею 16.10.2019 було прийнято Постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною третьою статті 470 МК та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн (а.с.34-35).

Відповідно до частини третьої статті 470 МК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 95 МК встановлено строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту; зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

За правилами частини другої статті 95 МК до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається:

1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу;

2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення);

3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Крім того, згідно пункту 7 розділу І «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.11.2005 за №1428/11708; далі - Правила) встановлено, що власник транспортного засобу або вповноважена особа, який переміщує транспортний засіб через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження). За пунктом 9 Правил №1118 не підлягає пропуску через митний кордон України транспортний засіб, увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

За змістом частини першої статті 495 МК доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не погоджується із висновками суду першої інстанції за якими позивач не може бути підданий адміністративній відповідальності, через відсутність достатніх доказів, що підтверджують факт ввезення ОСОБА_1 Автомобіля на митну територію України.

Доказами, що підтверджують факт ввезення позивачем 03.12.2016 Автомобіля на митну територію України є, зокрема Протокол дані до якого вносились на підставі електронної інформації, що міститься у автоматизованій системі митного контролю та митного оформлення, а також Витяги у якому вказано дату ввезення ТЗ, особисті дані водія та відповідні номери автомобіля за яким його можна ідентифікувати.

Факт зазначення у Витягах даних про водія та транспортний засіб свідчить про те, що на митному контролі при ввезені транспортного засобу його власником пред`являлись документи, що підтверджують право власності на такий або користування ним.

Таким чином, встановлено, що станом на 24.09.2019 ОСОБА_1 не вивозив з митної території України Автомобіль, що був ввезений ним 03.12.2016 у зв`язку з чим перевищив встановлений МК строк доставки транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, до митного органу призначення терміном більше ніж на 10 діб. До найближчого митного органу до завершення визначеного Митницею строку транзиту про обставини подій, у зв`язку з якими порушено ці строки не звертався. Будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб не надавав.

З огляду на це, є необґрунтованими висновки суду першої інстанції, щодо необхідності скасування оскаржуваної Постанови з підстав, що наведені у ній обставини не відповідають фактичним обставинам справи.

За пунктами 1, 4 частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги вищевикладених норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до безпідставного скасування Постанови, а тому апеляційна скарга Митниці підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби задовольнити.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 16 березня 2020 року скасувати та прийняти постанову, якою у задоволені позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді М. П. Кушнерик
Д. М. Старунський