Справа № 240/5268/18
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року м. Житомир справа № 240/5268/18

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на військовій службі та у військовому званні,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 у якій просить визнати протиправними та скасувати:

- наказ тимчасово виконуючого обов`язки командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 20.11.2017 №645 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності прапорщика ОСОБА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ";

- наказ №28-РС від 01.12.2017 командира 226 окремого автомобільного батальйону оперативного командування "Північ" про звільнення колишнього прапорщика ОСОБА_1 на якого накладено дисциплінарне стягнення позбавлення військового звання прапорщик із звільненням з військової служби в запас;

- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 18.12.2017 №282 про виключення ОСОБА_1 із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення;

- поновити ОСОБА_1 на військову службу та у військовому званні прапорщик.

Позов мотивовано тим, що він з 30.05.2016 займав посаду начальника складу взводу матеріального забезпечення Військової частини НОМЕР_1 та з 20.11.2017 на підставі п. "ж" ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог пункту "ж" ст.62 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, позбавлений військового звання прапорщик та звільнений з військової служби у запас. Наголошує, що на момент винесення оскаржуваних наказів та на момент звернення з даним позовом до суду, відсутні будь-які судові рішення щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних порушень з накладенням будь-яких стягнень чи встановлено вину у вчиненні кримінального правопорушення, а тому вважає оскаржувані накази протиправними.

Ухвалою судді від 10.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі на 09.01.2019, яке було відкладено на 07.02.2019, у зв`язку із перебуванням судді Єфіменко О.В. у відпустці (а.с.57). Встановлено строк відповідачам для подання відзиву на позов.

Ухвалою суду, винесеною без виходу до нарадчої кімнати, занесеною секретарем судового засідання до протоколу судового засідання від 07.02.2019 продовжено підготовче засідання у справі на 30 днів та відкладено на 12.03.2019 (т.1 а.с.97).

Крім того, 12.03.2019 у підготовчому засіданні оголошену перерву до 03.04.2019 для надання представником відповідача додаткових доказів.

Відповідно до ухвали суду від 03.04.2019 призначено у справі почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено атестованим судовим експертам Житомирського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, яке знаходиться за адресою: 10014, м. Житомир, вул. Театральна, 17/20, офіс 512 та провадження у справі зупинено до одержання судом результатів експертизи.

Після надходження до Житомирського окружного адміністративного суду висновку експерта №643/2397-2403/19-25 від 16.12.2019, ухвалою суду від 14.01.2020 провадження у справі поновлено, розгляд справи продовжено за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 04.02.2020 (т.1 а.с.23-24), в якому оголошено перерву до 27.02.2020 у зв`язку із неявкою представників відповідачів у підготовче засідання.

Відповідно до ухвали суду, занесеної секретарем судового засідання до протоколу судового засідання від 27.02.2020, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті та відкладено розгляд справи на 31.03.2020 (т.1 а.с.44).

В свою чергу, 31.03.2020 розгляд даної справи відкладено внаслідок вжиття органами державної влади посилених обмежувальних заходів щодо упередження ситуації з можливим розповсюдженням короновірусу в Україні та у зв`язку із поданням заяв представника Військової частини НОМЕР_2 (вх.№10041/20) та представника позивача про відкладення розгляду справи (вх.№10136/20).

На виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі, представник військової частини НОМЕР_2 подав до суду відзив на позовну заяву №502/13/408 від 24.12.2018 (т.1 а.с.58-62), в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Свою правову позицію мотивує в першу чергу тим, що позивачем пропущено строк звернення до суду із даним позовом. Зазначає, що командувач військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » видаючи наказ №645 від 21.11.2017 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності прапорщика ОСОБА_1 військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 » яким позивача позбавлено військового звання «прапорщик» із звільненням з військової служби у запас діяв в межах та у спосіб визначений Дисциплінарним статутом, оскільки вина останнього доведена, зокрема в діях позивача вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, які передбачені ст.ст.124,130 КУпАП, та встановлена в судовому порядку, а позивач не притягнутий до адміністративної відповідальності лише з підстав спливу строків.

08.01.2019 до Житомирського окружного адміністративного суду надійшов відзив на позовну заяву №1978 від 29.12.2018 (т.1 а.с.73-76), зі змісту якого слідує, що Військова частина НОМЕР_1 не погоджується з вимогами позивача, так як зазначені вимоги є похідними і підставою для видання наказу №28-РС від 01.12.2017 та наказу №282 від 18.12.2017 був наказ командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №645 від 21.11.2017 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності прапорщика ОСОБА_1 військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 » та накладення стягнення у вигляді позбавлення військового звання «прапорщик» із звільненням з військової служби в запас. Вказує, що Військова частина НОМЕР_1 діяла на підставі п. «ж» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» з урахуванням вимог п. «ж» ст..62 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та звільнила останнього з військової служби, а не у зв`язку із набранням законної сили судового рішення, як наголошено у позовній заяві. У зв`язку із чим, позов не визнає, заперечує проти позову та вважає, що правові підстави для його задоволення відсутні, а дії Військової частини НОМЕР_1 законними та правомірними.

14.05.2020 у судове засідання позивач не з`явився, представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі (т.2 а.с.59).

Представники відповідачів заперечували щодо задоволення позовних вимог, вказали на їх безпідставність та правомірність дій військових частин при винесенні оскаржуваних наказів.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзиви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 з 30.05.2016 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника складу взводу матеріального забезпечення.

За керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, скоєння дорожньо - транспортної пригоди з травмуванням цивільної особи, перебування в громадських місцях в нетверезому стані у військовій формі одягу в позаслужбовий час та за порушення ст.11,12,13,16,49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.4 Дисциплінарного статут Збройних сил України відповідно до п. «ж» ст.62 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та на підставі наказу командувача оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №645 від 20.11.2017 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності прапорщика ОСОБА_1 військовослужбовця військової служби НОМЕР_1 » (т.1 а.с.28-30) позивача позбавлено військового звання «прапорщик» та звільнено з військової служби.

Пунктом першим наказу командира НОМЕР_3 окремого автомобільного батальйону оперативного командування «Північ» №28-РС від 01.12.2017 (т.1 а.с.18-19) відповідно до п. «ж» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та з урахуванням ст.62 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України позивача звільнено з військової служби у запас з позбавленням військового звання «прапорщик».

Відповідно до п.5 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №270 від 01.12.2017 надано позивачу 15 діб для здачі справ та посади, яку обіймає з 01.12.2017 до 15.12.2017 (т. 1 а.с.20).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №282 від 18.12.2017 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини та усіх видів забезпечення, знято з продовольчого забезпечення частини з обіду 18.12.2017 і направлено на військовий облік в розпорядження військового комісара Бердичівського ОМВК Житомирської області (а.с.24-25).

Винесені накази №№ 645, 28-РС, 282 позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а тому за захистом своїх прав звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає про таке.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1999 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Пунктом «ж» ч.6 ст.26 Закону №2232-XII передбачено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби: у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку.

Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" № 551-XIV 24.03.1999 затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Статут), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту. Положення Статуту поширюються на громадян, звільнених з військової служби у відставку або у запас з правом носіння військової форми одягу, під час носіння ними військової форми одягу.

Відповідно до вимог п.п. 1, 2 вказаного Статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна грунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Пунктом 4 Статуту визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту (п.7 Статуту).

Пунктом 12 Статуту передбачено, що заступники Міністра оборони України, командувачі видів Збройних Сил України користуються щодо підлеглих військовослужбовців дисциплінарною владою командувача військ оперативного командування, а керівники структурних підрозділів Міністерства оборони України і Генерального штабу Збройних Сил України - дисциплінарною владою командира корпусу.

Пунктом 45 вказаного Статуту передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом.

Усі дисциплінарні стягнення, крім пониження у військовому званні, пониження в посаді, звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, накладені на військовослужбовців і не зняті до дня звільнення їх у запас чи відставку, вважаються знятими з дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо). Відповідно до статті 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень встановлено пунктами 83-95 Статуту.

Відповідно до частини першої статті 83, частин першої, третьої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Згідно з статтею 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Разом з тим, Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» № 548-XIV від 24.03.1999 затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України.

Вказаним Статутом передбачено, що на військовослужбовців покладається необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями.

Пунктом 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Крім того, військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому (п.49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).

Таким чином, військова служба є державною службою особливого характеру.

Так, за змістом оскаржуваного наказу №645 від 20.11.2017 слідує, що 05.10.2017 близько 19.25 в м. Бердичів Житомирської області, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault Kangoo» (державний номер НОМЕР_4 ) під керуванням військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , прапорщика ОСОБА_1 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння 1,22 проміле, внаслідок якої отримала травми громадянка ОСОБА_2 , 1999 року народження.

05.10.2017 слідчим Бердичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 Кримінального кодексу України (за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особам, які керують транспортними засобами).

У зв`язку із вказаною подією, командиром Військової частини НОМЕР_1 проведено службове розслідування, за результатами якого складено акт та наказом командира військової частини НОМЕР_1 №515 від 20.11.2017, на прапорщика ОСОБА_1 накладене дисциплінарне стягнення - сувора догана, однак як вказано у наказі №645 від 20.11.2017, в матеріалах проведення службового розслідування, проведеного заступником командира військової частини НОМЕР_1 з озброєння - начальником технічної частини майором ОСОБА_3 міститься недостовірна інформація, щодо перебування прапорщика ОСОБА_1 в цивільному одязі. Проте, інформація щодо перебування прапорщика ОСОБА_1 в цивільному одязі спростована потерпілою громадянкою ОСОБА_2 , яка також повідомила, що від останнього був запах алкоголю.

З метою підтримання належного рівня військової дисципліни у військових частинах оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 та недопущення подібних випадків у майбутньому та відповідно до статей 45, 62 та 67 Статуту тимчасово виконуючим обов`язки командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 №515 від 20.11.2017, яким накладено на позивача дисциплінарне стягнення сувора догана та застосовано до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення позбавлення військового звання «прапорщик» та звільнення із військової служби у запас.

Таким чином, підставами для звільнення позивача з військової служби та позбавлення звання слугував факт керування останнім транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, який в свою чергу перебував у військовій формі одягу та при цьому скоїв дорожньо-транспортну пригоду з травмуванням цивільної особи.

Як свідчить постанова слідчого СВ Бердичівського відділу поліції Головного управління поліції від 26.04.2018 кримінальне провадження закрито, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 Кримінального кодексу України (а.с.14-15).

При цьому, виділено з кримінального провадження матеріали відносно позивача для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки проведеною у кримінальному провадженні експертизою №100 від 05.10.2017 встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольному сп`янінні з результатом алкотесту 1,22%. Матеріали направлено до Бердичівського ВП ГУ НП в Житомирській області, однак постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15.05.2018 у справі №274/2277/18 провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності передбаченої ст.ст.124,130 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

З огляду на викладене та встановлені обставини справи, суд відмічає, що Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області під час розгляду адміністративних матеріалів у справі №274/2277/18 щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.ст.124,130 КУпАП не спростовано факту перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 не притягнутий до адміністративної відповідальності, лише з підстав закриттям провадження у справі внаслідок спливу процесуальних строків, що не свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення в його діях.

Крім того, слід відмітити, що відсутність кримінального або адміністративного притягнення до відповідальності позивача не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який, в порядку передбаченому Статутом, відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з військової служби.

До того ж закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення може свідчити лише про відсутність складу адміністративного правопорушення, однак не дисциплінарного проступку.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивач під час дорожньо-транспортної пригоди керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, водночас перебував у військовій формі, а тому суд вважає, що вчиненими позивачем діями, останній дискредитує звання військовослужбовця Збройних Сил України.

Водночас, у позовній заяві позивач наголошував на тому, що не писав (не подавав до Військової частини НОМЕР_1 ) рапорту, зокрема від 14.12.2017 про продовження терміну здачі та прийому посади начальника складу, від 18.12.2017 про відсутність претензій до Військової частини НОМЕР_1 та від 18.12.2017 про здачу посади начальника складу на підставі яких його було звільнено, а тому судом для з`ясування обставини чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у таких рапортах, суд в порядку ст.102 Кодексу адміністративного судочинства України призначив судову почеркознавчу експертизу.

Згідно з висновком експерта №643/2397-2403/19-25 від 16.12.2019 встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 після рукописного запису « ОСОБА_1 » під основним текстом рапорту від 18.12.2017 та ліворуч рукописного запису «Никитюка» під основним текстом рапорту від 18.12.2017 виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою (іншими особами) з наслідуванням підпису ОСОБА_1 ; а також рукописні тексти рапорту від 14.12.2017 (вх.№3389), від 18.12.2017 (Вх.№3403), рапорту від 18.12.2017 (вх..№3406) - виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Враховуючи висновки експерта, та з огляду на встановлені обставини справи, суд вважає за необхідне вказати, що вказані рапорти не слугували підставою для винесення оскаржуваних наказів тимчасово виконуючого обов`язки командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 20.11.2017 №645 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності прапорщика ОСОБА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 " та наказу №28-РС від 01.12.2017 командира 226 окремого автомобільного батальйону оперативного командування "Північ" про звільнення колишнього прапорщика ОСОБА_1 на якого накладено дисциплінарне стягнення позбавлення військового звання прапорщик із звільненням з військової служби в запас, а тому суд вважає, що викладені експертом висновки не є однозначними підставами для скасування вказаних наказів. Разом з тим, рапорти були написані вже після винесення вищезазначених наказів та не слугували, як на то наголошує позивач, підставою для винесення оскаржуваних наказів, зокрема від 20.11.2017 №645, №28-РС від 01.12.2017, а наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 18.12.2017 №282 про виключення ОСОБА_1 із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення є похідним вказаних наказів.

Крім того, слід відмітити, що позивачем було повідомлено про вказаний факт правоохоронні органи, які у свою чергу здійснюючи розслідування щодо службового підроблення документів нададуть належну оцінку виявленим фактам.

Проведена експертиза підтвердила факт того, що позивачем було пропущено строк звернення адміністративного суду з поважних підстав, а тому ухвалою, внесеною секретарем до журналу судового засідання від 27.02.2020 суд відмовив в задоволенні клопотання представника відповідача військової частини НОМЕР_2 в залишенні позову без розгляду.

З огляду на обставини справи, позивачем не спростовані встановлені відповідачем обставини допущення грубого порушення положень Статуту щодо неухильного дотримання ним законодавства України, Правил дорожнього руху України, що свідчить про підрив авторитету Збройні Сили України в цілому.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд вважає, що на позивача було правомірно накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення з займаної посади, у зв`язку із наявністю факту вчиненого ним діяння, тому відсутні підстави для поновлення позивача на службі в Збройних Силах України.

Разом з тим, відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, зі змінами, в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 161 від 22.03.2017, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з підпунктом "а" пункту 2.9 Правил дорожнього руху в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 161 від 22.03.2017, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вже зазначалося, за результатами проведеної у кримінальному провадженні експертизою №100 від 05.10.2017, апаратом АЛКОТЕСТ - 6510, встановлено, що позивач перебував у стані алкогольного сп`яніння з результатом алкотесту 1,22%, а тому позивачем порушено пункт 2.9 Правил дорожнього руху.

Аналіз вищевикладено дає підстави вважати, що дотримання наведених вимог Правил дорожнього руху є обов`язком всіх без винятку водіїв, в тому числі слід відмітити, що дотримання військовослужбовцями транспортної дисципліни є складовою службової дисципліни відповідно до приписів Статуту.

Відтак, суд вважає, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення відповідачем враховано всі обставини справи, тяжкість проступку, ступінь вини позивача, відношення до виконання службових обов`язків (перебував у військовій формі одягу).

А тому суд вважає, що вчинений позивачем дисциплінарний проступок завдає суттєвої шкоди авторитету Збройних Сил України. Такі дії, як негідна поведінка в поза службовий час, перебування з ознаками алкогольного сп`яніння, що пов`язано з керуванням транспортним засобом та вчинення дорожньо-транспортної пригоди, негативно впливають на імідж та репутацію Збройних Сил України, а також підривають довіру населення до військовослужбовців.

За результатами судового розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку, що при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений чинним законодавством, обґрунтовано, добросовісно та розсудливо, з урахуванням всіх обставин справи.

Доводи позивача не спростовують правомірності поведінки відповідача у спірних правовідносинах та не дають суду підстав для скасування оскаржуваних наказів, а відтак позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.

Крім того, позовні вимоги про поновлення позивача на службі в Збройних Силах України, на раніше займаній посаді та поновлення військового звання «прапорщик» є похідними від позовних вимог про визнання протиправними й скасування наказів про звільнення позивача, щодо яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення, відтак в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.ст. 77, 90, 139, 241-246, 256, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на військовій службі та у військовому званні - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 04.06.2020.

Суддя О.В. Єфіменко