Справа № 1.380.2019.006095
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2020-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.006095 пров. № А/857/3820/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів- Курильця А. Р., Кушнерика М. П.,

з участю секретаря судового засідання - Ратушної М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 1.380.2019.006095 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,-

суддя в 1-й інстанції - Братичак У. В.,

час ухвалення рішення - 12.02.2020 року, 16:13 год,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення - 21.02.2020 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Галицької митниці Держмитслужби, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/000431/2 від 24 вересня 2019 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/000431/2 від 24 вересня 2019 року.

Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року клопотання представника позивача про вирішення питання щодо розподілу судових витрат задоволено. Стягнуто з Львівської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 500 грн 00 коп.

Не погоджуючись з прийнятим додатковим рішенням суду, Галицька митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване додаткове рішення та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що у договорі про надання правової допомоги № 51 від 18 листопада 2019 року не передбачено надання Адвокатським об`єднанням «ТІ ЕНД ТІ ПАРТНЕРС» позивачу такої послуги як підготовка позовної заяви, тому відсутні правові підстави для стягнення витрат на правничу допомогу за таку послугу. Крім того, позовна заява датована 14 листопада 2019 року, а договір про надання правової допомоги № 51 - 18 листопада 2019 року. Тобто позовна заява була складена ще до укладення договору про надання правову допомогу, підписана самим позивачем, а тому підготовка позовної заяви не могла бути предметом договору, укладеного значно пізніше. Також суд першої інстанції не врахував, що у матеріалах справи відсутні докази надсилання відповідачу клопотання про розподіл судових витрат разом із довідкою та всіма документами, які підтверджують суму витрат понесених позивачем на правничу допомогу, що унеможливило реалізацію відповідачем права на подання клопотання про зменшення заявленого розміру витрат на правничу допомогу та пояснень щодо таких. Просить скасувати оскаржуване додаткове судове рішення та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні клопотання про вирішення питання щодо розподілу судових витрат відмовити.

Представник позивача подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що законом не передбачено обов`язку надсилання іншим учасникам справи як доказу клопотання про вирішення питання розподілу судових витрат у справі з додатками, оскільки таке не стосується суті спору та не входить до предмету доказування. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд клопотання про розподіл судових витрат, у судове засідання не з`явився, тому добровільно не реалізував своє право на подання заперечення на вказане клопотання. Покликання апелянта на відсутність у договорі про надання правової допомоги такої послуги як написання позовної заяви не відповідають змісту договору № 51 від 18 листопада 2019 року. Крім того, звертає увагу, що витрати на правничу допомогу повністю задокументовані, оформлені відповідно до вимог чинного законодавства, оплачені позивачем та є співмірними за такими критеріями як складність справи, обсяг наданих послуг, витрачений час та ринкова вартість юридичних послуг. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення - без змін.

Представник позивача - Завада Т. Р. у судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а додаткове судове рішення - без змін.

Представник відповідача - Саган Ю. В. підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване додаткове судове рішення та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні клопотання про вирішення питання щодо розподілу судових витрат відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване додаткове рішення - без змін з таких підстав.

Задовольняючи клопотання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що, враховуючи фактично надані Адвокатським об`єднанням «ТІ ЕНД ТІ ПАРТНЕРС» послуги із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг та витраченого часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу, понесені витрати на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 за результатами розгляду адміністративної справи № 1.380.2019.006095 в сумі 8500 грн є належним чином обґрунтованими.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, між позивачем та Адвокатським об`єднання "ТІ ЕНД ТІ ПАРТНЕРС" укладено договір про надання правової допомоги від 18 листопада 2019 року №51, зі змісту якого вбачається, що вартість послуг встановлюється у розмірі, що визначається за домовленістю сторін в актах про надання правової допомоги.

Відповідно до акту надання правової допомоги №01 від 03 лютого 2020 року згідно з договором №51 від 18 листопада 2019 року Адвокатським об`єднання "ТІ ЕНД ТІ ПАРТНЕРС" надано позивачу правничу допомогу, а саме: підготовка, написання і подача позовної заяви в кількості 6 годин, винагорода визначена в розмірі 3000,00 грн; відвідування судових засідань 09 грудня 2019 року, 17 грудня 2019 року, 13 лютого 2020 року, 31 січня 2020 року в кількості 4 годин, винагорода визначена у розмірі 4000,00 грн; підготовка, написання і подання відповіді на відзив в кількості 3 годин, винагорода визначена у розмірі 1500,00 грн.

Вартість послуг за період вказаний у п.2 до вищезазначеного акту, а саме: з 19 листопада 2019 року по 31 січня 2020 року становить 8500,00 грн.

Зазначені грошові кошти були сплачені позивачем згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера №1 від 04 лютого 2020 року.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно зі ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Згідно з ч.3 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З урахуванням зазначеного вище, гонорар адвоката за представництво інтересів в суді та надання правничої допомоги повинен включати в себе витрати щодо підготовки справи до розгляду, збору доказів, тощо.

Матеріалами справи, зокрема, рахунками, актами приймання-передачі та платіжним дорученням документально підтверджено понесені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 8500 грн.

Щодо покликань апелянта на те, що у договорі про надання правової допомоги № 51 від 18 листопада 2019 року не передбачено надання Адвокатським об`єднанням «ТІ ЕНД ТІ ПАРТНЕРС» позивачу такої послуги як підготовка позовної заяви, тому відсутні правові підстави для стягнення витрат на правничу допомогу за таку послугу, то колегія суддів такі вважає безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджується, що стороною позивача надано детальний опис робіт (наданих послуг), які виконувалися в межах цієї справи, в якому чітко зазначено характер робіт (послуг) та затрачений на них час, що спростовує доводи апелянта в цій частині.

Покликання позивача на належну підготовку позиції по справі та позовних матеріалів, що, як наслідок, потребує значного обсягу часу, колегія суддів вважає обґрунтованими, а тому покликання апелянта на дату складення позовної заяви та дату укладення договору не заслуговує на увагу, і колегія суддів такі відхиляє, оскільки у акті про надання правової допомоги №01 від 03 лютого 2020 року зазначено про підготовку, написання і подачу подання позовної заяви саме 19 листопада 2019 року, яку зареєстровано судом першої інстанції 19 листопада 2019 року за вх. №43189, що спростовує доводи апелянта в цій частині.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8500 грн, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування додаткового рішення суду першої інстанції немає.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність стягнення витрат на професійну правничу допомогу, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив додаткове судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а додаткове рішення суду - без змін.

Керуючись ст.132, 134, 139, 143, 252, 321, 325, 328 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 1.380.2019.006095 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, передбачених ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий- суддя О. І. Мікула
Судді А. Р. Курилець
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 01 червня 2020 року.