Справа № 212/1458/20
Суддя: Козлов Ю. В.
Дата ухвалення: 2020-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 212/1458/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Козлова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Курбакової Ю.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Коваленко Р.А.,

відповідача Мартиненко Е.А.,

представника ППП в м.Кривому Розі Краснова К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кривому Розі Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу №3 роти №2 батальйону №2 патрульної поліції в м.Кривому Розі управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Мартиненко Едуарда Анатолійовича про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до інспектора взводу №3 роти №2 батальйону №2 полку патрульної поліції в м.Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Мартиненко Е.А. про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серія ЕАК №1869254 від 16.12.2019 року, у якому просить суд скасувати постанову про накладення стягнення у вигляді штрафу як незаконну.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 12.12.2019 о 01:12:47 в м.Кривий Ріг на пр.Миру, він був зупинений працівниками поліції, які пред`явили претензію, що він керуючи транспортним засобом «Volkswagen Golf» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , перед поворотом ліворуч участок з вул.Лермонтова на проспект Миру не увімкнув світловий покажчик повороту відповідно напрямку, чим порушив вимоги п.9.2 «б» ПДР України.

Розгляд справи було перенесено на 16.12.2019 о 15-00 годину, біля електроопори 140 по пр.Миру в м.Кривий Ріг. Позивач в призначений час прибув на місце, однак знайти електроопору №140 на пр.Миру не зміг, тому що ії не існує. Позивач звернувся до Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, де його повідомили, що він в зазначений час у встановлений відповідачем місце не прибув, факт правопорушення від 12.12.2019 року був розглянутий за його відсутності, його піддано стягнення у вигляді штрафу.

22.01.2020 за попередньо поданою заявою до Полку патрульної поліції в м.Кривий Ріг від 11.01.2020 про отримання постанови та додатків до неї, позивачем була отримана копія постанови ЕАК №186254 від 16.12.2019 та два інформаційні носії з відеозаписами з нагрудної камери інспектора Мартиненко Е.А .

Позивач зауважує, що надані файли відеозапису не містять підтверджуючих даних вчинення адміністративного правопорушення саме водієм ОСОБА_1 по керуванню автомобілем «Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Більша частина відеоматеріалів наданих суду для ознайомлення, не містить аудіофіксації, тому не може бути належним доказом скоєння правопорушення саме водієм ОСОБА_1 . Після зупинки автомобіля, 12.12.2019, з початку розгляду справи інспектором Мартиненко Е.А. безпідставно відхилені заявлені позивачем клопотання. Відповідач не ознайомив позивача з доказами які підтверджують скоєння ним правопорушення. Заявлене клопотання про огляд ділянки дороги вул.Лермонтова на наявність дорожніх знаків та розмітки, інспектором Мартиненко Е.А. також було відхилене. Задоволене лише одне клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату.

Вважає дії відповідача протиправними, а прийняте рішення незаконним через те, що відповідачем не було дотримано вимог ст.ст. 256, 268, 276, 284 КУпАП, порушено його права, не встановлено доказів його провини у вищезазначеному адміністративному правопорушенні.

03.03.2020 ухвалою суду відкрито провадження у справі з проведенням розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

02.04.2020 відповідачем, на виконання ст.162 КАС України, надано відзив на позов.

13.04.2020 в зв`язку з занятістю судді у розгляді кримінального провадження, розгляд справи відкладено на 17.04.2020.

17.04.2020 позивачем надано відповідь на відзив.

17.04.2020 року в зв`язку з виконанням судді обов`язків слідчого судді та розгляду клопотань, які підлягають негайному виконанню, розгляд справи відкладено на 04.05.2020.

04.05.2020 за клопотанням відповідача, розгляд справи відкладено на 29.05.2020.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Коваленко Р.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали посилаючись на викладені у позові та відповіді на відзив обставини, оскільки доказів вини позивача у вчиненні правопорушення відповідачем не надано, просили визнати дії поліцейського Мартиненко Е.А. незаконними та скасувати постанову серія ЕАК №1869254 про накладення адміністративного стягнення, адміністративну справу закрити.

Відповідач Мартиненко Е.А. та представник ППП в м.Кривому Розі Краснов К.В.

в судовому засіданні, позовні вимоги не визнали, вважають їх необґрунтованими. Зазначили, що факт порушення ПДР водієм ОСОБА_1 підтверджено наданими на CD-R-дисках з відеофіксацією притягнення до відповідальності долучених до матеріалів справи. При складанні протоколу були витримані інструкції, що регулюють дані правовідносини, водію були роз`яснені права нормами КУпАП. Після з`ясування усіх фактичних даних було складено протокол за ч.2 ст.122 КУпАП та накладене стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень. Просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Повні заперечення викладені у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив позивача.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, оглянувши матеріали фіксації правопорушення, суд приходить до наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що постановою в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №1869254 від 16.12.2020 року прийнятою відповідачем, визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 , 12 грудня 2019 року, о 12.12.2019 о 01:12:47 в м.Кривий Ріг, пр.Миру, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Golf» державний номерний знак НОМЕР_1 , перед поворотом ліворуч з вул.Лермонтова на проспект Миру не увімкнув світловий покажчик повороту відповідно напрямку, чим порушив вимоги п.9.2.б ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

При розгляді даної адміністративної справи судом зазначена постанова перевірялась на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень процесуальних норм КУпАП, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Перед прийняттям рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суб`єкт владних повноважень повинен, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які підтверджували наявність складу правопорушення.

Натомість, таких доказів постанова не містить. Суб`єктом владних повноважень - відповідачем лейтенантом поліції Мартиненко М.О. при винесенні постанови не зазначено чи були запрошені свідки та відповідно відібрані у них письмові пояснення. На підставі ст.251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та іншими документами.

В порушення вказаних вимог процесуальних норм адміністративного закону при накладенні стягнення на позивача не було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином та не було доведено причетність позивача до вчиненого правопорушення поза всяким розумним сумнівом. Крім відсутніх пояснень свідків, інші докази, на які спирається поліцейський мають спірне походження. Суд має на увазі відео на СD-R диску №2 долученого до матеріалів справи, де було зафіксовано сам факт порушення (маневр повороту автомобіля без позначення покажчиком повороту). Ключовим моментом у цій відеоінформації є відсутність можливості ідентифікувати автомобіль на наданому поліцейським відео - автомобіль та його ідентифікуючі ознаки (колір, марка і, головне, номерний знак) не піддаються встановленню із-за сумнівної якості відео. Після зупинки автомобіля порушника відео переривається і далі прив`язка до події правопорушення, що розглядається - відсутня. Відео з нагрудної бодікамери має великий масив інформації без звукового супроводження, що робить цей доказ як і попередньо розглянутий - недопустимим і з цієї точки зору. До того ж, судом не встановлено носій відеоінформації, яким фіксувався факт порушення ПДР, - якщо відео з бодікамери має чіткі ідентифікуючі носій інформації ознаки (номер камери зафіксований у постанові), то запис фіксації факту порушення має невідоме походження - в судовому засіданні відповідач не спромігся чітко роз`яснити, яким пристроєм знімалось відео та яке відношення має цей пристрій до службового обладнання патрульного автомобіля.

Під час винесення постанови не дотримано вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, відповідно до яких завдання провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Слід зауважити, що процедура розгляду справи поліцейським проведена з грубим порушенням процедурних моментів регламентованих відповідними НПА. Якщо допустити, що працівник поліції має право винести постанову про адміністративне правопорушення на місці зупинення автомобіля, то мається на увазі саме місце зупинення і в той самий час, коли він зупинений. Призначення розгляду справи на іншу дату з зазначенням місця розгляду справи саме на місці зупинки автомобіля (біля електроопори №140 на пр.Миру), крім грубого порушення припису п.8 Наказу МВС №1395 від 07.11.2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» має очевидний порок логіки і здорового глузду: згідно розсуду поліцейського, справа повинна розглядатися в повному складі учасників (розгляд було відкладено задля залучення захисника) на дорозі біля стовба. Системно-логічне тлумачення норм ст.276 КУпАП призводить до висновку, що за умови відкладення розгляду справи (тобто не на місці вчинення), процесуальний закон автоматично переводить ситуацію в площину дії словосполучення «за місцем вчинення», що означає «місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу». Тобто, розглядатися справа про порушення ПДР, в даному випадку (після відкладення її розгляду на місці вчинення) може тільки в будівлі відповідного управління патрульної поліції. Таким чином, з урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що поліцейським при призначенні та розгляді справи про адміністративне правопорушення було грубо порушено право на захист притягуваної до відповідальності особи, - позивач примушений був шукати місце розгляду справи на дорозі біля електроопори замість виклику до чітко визначеного місця розгляду справи з забезпеченням всіх належних умов цього розгляду - до відповідного управління патрульної поліції у встановленій законом формі (Додаток №4 Наказу МВС №1395 від 07.11.2015 року). Призначення розгляду справи після її відкладення з зазначенням місця її розгляду на дорозі, неприпустимо з точки зору процедурної форми встановленої процесуальним законом і абсурдно за змістом.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Стаття 7 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачає: «Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів».

Підтвердження вчинення адміністративного правопорушення є докази.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до процесуального закону, компетентними органами та в установленому порядку. А належними - якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Жодних належних і допустимих доказів моменту вчинення правопорушення водієм транспортного засобу матеріали справи не містять.

Дії суб`єкта владних повноважень, щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності при відсутності належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували наявність чи відсутність події адміністративного правопорушення і винність особи у його вчиненні, не можуть вважатися правомірними та не кореспондуються із принципом презумпції невинуватості, який закріплений у ст.62 Конституції України.

При цьому, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Разом із тим, доказування вини особи, яка притягується до юридичної відповідальності є забезпеченням принципу змагальної процедури.

Основним і первинним предметом доказування справ про адміністративні правопорушення є встановлення уповноваженим органом (посадовою особою) наявності сукупності ознак складу адміністративного правопорушення, у тому числі вини особи в учиненому нею діянні, фактів, що мають значення для правильного вирішення справи.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

В рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Отже, виходячи з зазначених обставин справи, в даному випадку, відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та як наслідок обґрунтовували правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності.

Згідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, суд звертає увагу на те, що розглядаючи справу про адміністративне правопорушення та виносячи за її результатами оскаржувану постанову, відповідач не довів належними засобами доказування винуватість водія у скоєнні порушення ПДР, а відтак притягнення позивача до адміністративної відповідальності не відповідає вимогам процесуального закону. За таких умов необхідно скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Щодо вимоги стосовно визнання дій інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №3 патрульної поліції в м.Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Мартиненко Едуарда Анатолійовича, щодо складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАК № 1869254 від 16.11.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень - незаконними, слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 217 КУпАП посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Згідно з частиною другою статті 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, відповідач законом наділений повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення і накладення адміністративних стягнень від імені органів Національної поліції.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, виходячи з вищенаведеного, вимоги щодо визнання незаконними дій відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП - задоволенню не підлягають, оскільки відповідач хоча ї порушив процедуру розгляду справи і дійшов хибних висновків стосовно винуватості позивача у скоєнні адміністративного правопорушення але меж своїх повноважень не перевищував.

Клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, в зв`язку з не сплатою судового збору при зверненні до суду не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Дана правова позиція була затверджена постановою Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року (провадження № 21-1410а16). Враховуючи, що позивач звернувся з позовом 26.02.2020, підстав застосовувати змінену правову позицію викладену Великою Палатою Верховного Суду 18.03.2020 - відсутні.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.7, 121, 245, 247, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 9, 73-77, 241-246 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського взводу №3 роти №2 батальйону №2 патрульної поліції в м.Кривому Розі управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Мартиненко Едуарда Анатолійовича про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАК № 1869254 від 06.12.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Закрити провадження у справі про притягнення, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у зв`язку з відсутністю у діях складу адміністративного правопорушення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок, на підставі абз.2 ч.5 ст.139 КАС України, компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до Закону України від 30.03.2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача адвокат Коваленко Роман Анатолійович, юридична адреса: м.Кривий Ріг, вул.Миколи Зінчевського, 4/3.

Відповідач - Мартиненко Едуард Анатолійович , інспектор патрульної поліції взводу №3 роти №2 батальйону №2 полку патрульної поліції Управління патрульної поліції в м.Кривому Розі, вул.Волгоградська,11, м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Повний текст рішення складено 29 травня 2019 року.

Суддя: Ю. В. Козлов