Справа № 360/284/20
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2020-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

29 травня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/284/20

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Секірської А.Г.,

за участю секретаря судового засідання Олійник О.А.,

представника позивача адвоката Решетняка Р.І., ордер серії ЛГ № 013359;

представника відповідача Решетняка В.О., Положення про управління правового забезпечення ГУ ДПС у Луганській області від 12.12.2019 № 518, наказ ГУ ДПС у Луганській області від 10.09.2019 № 546-о, посадова інструкція начальника відділу супроводження судових спорів з оскарження дій, рішень органів ДПС управління правового забезпечення ГУ ДПС у Луганській області, довіреність від 17.10.2019 № Р-855/14/12-32-00;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

13.01.2020 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи підриємця ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС у Луганській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Луганській області) про визнання протиправними та скасування / податкових повідомлень рішень, в обгрунтування якого зазначено таке.

ФОП ОСОБА_1 , яка здійснює діяльність з реалізації паливно мастильних матеріалів, 22.10.2019 отримала податкові повідомлення рішення, винесені за наслідками фактичної перевірки АЗС, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із актом фактичної перевірки, на думку перевіряючих, встановлені порушення статті 15 Закону від 19.12.1995 № 481/95ВР, а саме здійснення реалізації скрапленого газу в період з 01.07.2019 по 01.07.2019 без ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним (період один день) та порушення п.44.3 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, а саме незабезпечення зберігання первинних документів або ненадання цих документів.

Платник податків не згоден насамперед з фактом проведення фактичної перевірки (проведення з грубим порушенням діючого законодавства) і як наслідок із висновками, викладеними в акті перевірки, винесення на його підставі податкових повідомлень рішень з огляду на таке.

25.09.2019 співробітники ГУ ДПС у Луганській області приблизно об 11 годині прибули на АЗС, представилися оператору АЗС ОСОБА_2 саме співробітниками ГУ ДПС у Луганській області та повідомили, що будуть здійснювати фактичну перевірку АЗС. Оператор повідомила перевіряючому ОСОБА_3 , що їй необхідно доповісти про це керівництву та зателефонувала до офісу у м. Старобільськ. Там їй повідомили, що у перевіряючих повинно бути для перевірки наказ на перевірку, направлення та службові посвідчення та дали їй вказівку витребувати ці документи та надіслати до офісу для ознайомлення і вирішення питання допуску до перевірки згідно з Податковим кодексом України, тому що оператор не є відповідальною особою. Коли оператор попросила перевіряючих надати вказані документи та сфотографувати їх, щоб по інтернету направити до офісу, Ільчук їй відповів, що надасть можливість сфотографувати наказ та направлення тільки у разі, якщо оператор розпишеться на цих документах, та пояснив, що це не означає допуск до перевірки. Оператор, будучи не обізнаною, повірила перевіряючим та поставила свій підпис і надіслала наказ та направлення до офісу, сфотографувати службові посвідчення їй не дозволили.

Далі з метою неухильного дотримання вимог статті 81 Податкового кодексу України «Умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до фактичної перевірки», де чітко вказано, що повинно бути у посадових осіб, які здійснюють перевірку наказ на перевірку, направлення, службові посвідчення, зазначені в наказі та направленні на перевірку оператору з офісу повідомили, щоб вона подивилася службові посвідчення та зачитала по телефону, що в них зазначено. Оператор попросив надати для ознайомлення службові посвідчення перевіряючих і встановив, що у наказі і направленні на перевірку вказані посадові особи ГУ ДПС у Луганській області, а в службових посвідченнях зазначено, що вони займають посади в ГУ ДФС у Луганській області.

На підставі того, що було встановлено грубе порушення статті 81 Податкового кодексу України з боку перевіряючих осіб, а саме невідповідність посад, зазначених у службових посвідченнях, з посадами, зазначеними у направленні та наказі на перевірку, оператору її керівництвом було надано чіткі вказівки, що вони не допускають до фактичної перевірки перевіряючих на підставі того, що ними порушується стаття 81 Податкового кодексу України. Оператором про це було чітко та наполегливо зазначено перевіряючим, та надано виписку статті 81 Податкового кодексу України (яку їй на телефон надіслали з офісу), і наголошено, що вони грубо порушують норми ПКУ, на підставі чого їй відмовлено у допуску до фактичної перевірки.

Замість того, щоб виконати вимоги пункту 2 статті 81 Податкового кодексу України та скласти акт про відмову від допуску до перевірки, і вручити другий примірник акта платнику, перевіряючі надали оператору акт фактичної перевірки, де були зазначені порушення Податкового кодексу України.

Оператор ще раз зазначив перевіряючим, що вони діють явно протиправно, вони не могли скласти акт перевірки, тому що не були допущені до перевірки, і запропонував їй відмовитись від незаконних дій, на що перевіряючі відповіли, що вони доповіли про цю ситуацію комусь із керівництва і їм дали вказівку діяти саме так і наполягли, щоб оператор поставив підпис в акті перевірки. Оператор в розділі 4 Прикінцеві положення п.4.1 у письмовій формі зазначив, що перевірка проведена незаконно і наполіг, щоб йому дали передбачений ПКУ другий примірник акта відмови допуску до перевірки, на що йому відповіли відмовою і поїхали.

Згідно із розпорядженням КМУ від 21.08.2019 № 682-р припинено повноваження ДФС, які перейшли до ДПС.

Стосовно службових посвідчень, які були у перевіряючих, згідно наказу ДФС від 23.10.2014 № 207, яким затверджена Інструкція щодо порядку зберігання, видачі і знищення службових посвідчень працівників органів ДФС, із змінами, внесеними наказом ДФС від 30.12.2015 № 1019, чітко врегульовано обіг службових посвідчень. Так, у п. 2.5 Інструкції зазначено, що при переведенні з посади на посаду, присвоєнні чергових спеціальних звань (рангів), закінченні строку дії, зміні облікових даних працівника, наданні або скасуванні права на зберігання та носіння вогнепальної зброї посвідчення підлягає обміну. У п. 2.6 зазначено, що при звільненні, переведенні до іншого підрозділу або органу ДФС працівник зобов`язаний здати посвідчення до підрозділу персоналу, яким воно видано.

Тобто перевіряючі при переведенні з ДФС до ДПС повинні були здати посвідчення співробітників ДФС, які вони надали при перевірці як недійсні, і, як наслідок, перевіряючими грубо порушено вимоги статті 81 Податкового кодексу України.

Як наслідок, перевіряючими грубо порушено статтю 81 Податкового кодексу України, без наявності службових посвідчень, які засвідчують їх діючі посади, які вказані у наказі і направленні, не зважаючи на те, що платник податків скористався правом на недопуск до перевірки, перевіряючі замість того, щоб скласти акт про відмову у допуску до перевірки, порушили норми Податкового кодексу України, не склали вказаний акт, а склали акт фактичної перевірки.

Підпис, який поставила оператор на наказі та направленні, не означав допуск перевіряючих до перевірки, а його необхідно оцінювати як отриманий перевіряючими шахрайським способом, щоб виконати завдання свого керівництва по здійсненню перевірки та нарахування штрафу всупереч закону.

Також позивачка послалася на обставини перевірки, проведеної на іншій належній їй АЗС.

З посиланням на норми ст.1, п.4.1.4 п.4.1 ст. 4, п.16.1.8, 16.2.9 п. 16.1 ст. 16, п.п.17.1.6, 17.1.8, п.21.1 ст. 21, п. 56.21 ст. 56, ст. 81 Податкового кодексу України позивачка просила суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 18.10.2019 № 5 на суму штрафних санкцій у розмірі 250 000,00 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 18.10.2019 № 5 на суму 510 грн.

Ухвалою суду від 16.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження (т.1 арк.спр. 80-81).

Ухвалою суду від 16.03.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, задоволено клопотання представника позивача про допит свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про допит свідка ОСОБА_5 , задоволено клопотання представника відповідача про допит свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , з урахуванням наявності клопотань сторін згідно із частиною сьомою статті 181 КАС України розгляд справи призначено на той самий день 16.03.2020 (т.1 арк.спр. 233-234).

Ухвалою суду від 25.03.2020 зупинено провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 236 КАС України (т.2 арк.спр. 11).

Ухвалою суду від 24.04.2020 поновлено провадження у справі (т.2 арк.спр. 19).

Ухвалою суду від 08.05.2020 перенесено судовий розгляд справи у зв`язку з перебуванням судді у відпустці (т.2 арк.спр. 28).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеному у позовній заяві та відповіді на відзив від 25.02.2020 за вх. № 7412/2020 (т.1 арк.спр. 164-170). Зокрема, зазначив, що ні у наказі, ні у направленні оператор не зазначала, що надає згоду на перевірку. Саме після пред`явлення третього обов`язкового документа службового посвідчення у перевіряючих виникає право на проведення перевірки, а не на стадії вручення наказу та направлення. Позивачем на час складання відповіді на відзив на сайті ДПС України встановлено інший наказ, вже ДПС України від 14.08.2019 № 33 «Про службові посвідчення працівників ДПС України», яким також затверджено Інструкцію щодо порядку зберігання, видачі і знищення службових посвідчень працівників ДПС та її територіальних органів. Згідно із п. 1.1 Інстркуції службове посвідчення працівників ДПС та її територіальних органів є офіційним документом, який засвідчує особу працівника податкової служби, підтверджує повноваження цієї особи, передбачені законодавством України. Відповідно до п. 1.8 Інструкції забороняється використання посвідчень, не передбачених цією Інструкцією. За твердженням представника позивача, це вказує на те, що у перевіряючих взагалі не було права відвідувати платника податків з метою проведення фактичної чи іншої перевірки, у зв`язку з тим, що був відсутній третій обов`язковий документ, передбачений статтею 81 ПКУ (службове посвідчення, яке передбачено обов`язковим для виконання співробітниками ДПС їхніми ж нормативними актами), що підтверджує законність дій оператора АЗС про недопуск до перевірки з підстав ненадання перевіряючими службових посвідчень осіб, які зазначені в направленні на перевірку.

Також представник позивача зазначив, що потрібно розмежовувати, у яких ситуаціях службове посвідчення є лише підтвердженням особи, а у якій документом, який тягне правові наслідки. В даному випадку йдеться про документ, який тягне правові наслідки, в цьому випадку донарахування і зобов`язання сплатити штрафні санкції платника податків у значному розмірі, більш ніж 250 000,00 грн. При таких обставинах перевіряючі не мали права приступати до перевірки ні при умові, що платник погодився на перевірку, ні якщо б він просив перевіряючих її здійснити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 04.02.2020 за вх. № 4468/2020 (т.1 арк.спр. 86-95) та запереченнях на відповідь на відзив від 16.03.2020 за вх. № 10110/2020 (т.1 арк. спр. 226-227).

Зазначив, що підставою для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 став лист ДПС від 14.08.2019 № 26324/7/99-99-14-05-01-17, в якому надавалася інформація ГУ ДПС у Луганській області стосовно суб`єктів господарювання, які здійснювали торгівлю пальним без наявної ліцензії. Перевіркою Системи збору зберігання даних реєстраторів розрахункових операцій (СЗЗД РРО) встановлено, що у період 01.07.2019 здійснювалась роздрібна торгівля пальним (бензином, дизельним пальним та скрапленим газом) на АЗС за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ФОП ОСОБА_1 . Відповідно до ліцензійного реєстру на пальне у період з 01.07.2019 по 02.07.2019 позивач через АЗС за зазначеною адресою здійснювала роздрібну торгівлю пальним без одержання (отримання) відповідної ліцензії.

Перевірка проводилась заступником начальника відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями ОСОБА_7 згідно направлення на перевірку від 23.09.2019 № 72, головним державним ревізором інспектором відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями ОСОБА_6 згідно направлення на перевірку від 23.09.2019 № 71 та головним державним ревізором інспектором відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і пального, моніторингу та аналітичного супроводження контрольно перевірочної роботи ОСОБА_8 згідно направлення на перевірку від 23.09.2019 № 73.

25.09.2019 після здійснення розрахункової операції оператору АЗС ОСОБА_2 відповідно до статті 81 Податкового кодексу України особисто вручена копія наказу від 23.09.2019 № 126 «Про проведення фактичної перевірки», з яким вона особисто ознайомилась та отримала його. Також оператор АЗС ОСОБА_2 була ознайомлена з посвідченнями посадових осіб та направленнями, у яких засвідчила особисто дату, час початку фактичної перевірки та завірила своїм підписом, надала копію трудового договору між нею та ФОП ОСОБА_1 .

Тобто посадові особи були допущені відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПКУ до проведення фактичної перевірки АЗС. Перевіряючими був отриманий щоденний фіскальний звітний чек (Х-звіт) від 25.09.2019 № 2881 РРО типу АЗС, складено опис готівкових коштів.

Правова позиція щодо допуску до перевірки та того, що наказ реалізований, і відповідно предметом розгляду в суді має бути зміст виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладена в постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 804/1113/16, від 20.12.2018 у справі № 826/3014/16.

Щодо тверджень позивача про неналежність службових посвідчень, відповідач зазначив, що посадові особи на час здійснення перевірки були працівниками ГУ ДПС у Луганській області, яке відповідно до Положення про ГУ ДПС у Луганській області, затвердженого наказом ДПС України від 12.07.2019 № 14, є правонаступником усіх прав та обов`язків ГУ ДФС у Луганській області. Працівниками були пред`явлені службові посвідчення ГУ ДФС у Луганській області, оскільки інших службових посвідчень на той час не було, тривав процес їх виготовлення. Службові посвідчення були отримані від Департаменту правового забезпечення та розвитку персоналу ДПС України до ГУ ДПС у Луганській області згідно акта від 15.01.2020 № 26-В. Службові посвідчення лише підтверджують особи співробітників контролюючих органів, повноваження на здійснення контролюючих функцій надає наказ на призначення на посаду, положення про ГУ ДПС у Луганській області, наказ та направлення на перевірку.

Стосовно виявленого порушення, відповідач зазначив, що з 01.07.2019 набули чинності зміни, передбачені Законом України від 23.11.2018 № 2628, згідно із якими роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності в них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Суб`єкти господарювання могли подавати документи на розгляд до органу ліцензування для отримання відповідних ліцензій, починаючи з 12.06.2019. При цьому, головні управління ДФС у областях та м. Києві мали видавати зазначені ліцензії суб`єктам господарювання, починаючи з 01.07.2019.

ФОП ОСОБА_1 подала заяву про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю пальним за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована 27.06.2019 № ФОП/ НОМЕР_1 . До заяви додані документи, в тому числі платіжне доручення від 01.07.2019 № 738 на суму 2000,00 грн, проведене банком 01.07.2019 о 17:09:45. На підставі наданих документів розпорядженням ГУ ДФС у Луганській області від 02.07.2019 № 190 «Про видачу ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним» ФОП ОСОБА_1 02.07.2019 видана ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним за наведеною вище адресою терміном дії з 02.07.2019 по 02.07.2019, реєстраційний № 1900078, яка оплачена до 02.07.2019. Тобто ліцензія видана без порушень термінів, встановлених статтею 15 Закону № 481.

Ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним, реєстраційний номер 19000078 від 02.07.2019, видана ФОП ОСОБА_1 , адреса місця торгівлі: АДРЕСА_1 , дає право на роздрібну торгівлю пальним з 02.07.2019. ФОП ОСОБА_1 здійснювала реалізацію пального 01.07.2019 без ліцензії, чим порушила вимоги статті 15 Закону № 481, за що передбачена відповідальність статтею 17 Закону.

Також в ході перевірки перевіряючим не була надана книга обліку розрахункових операцій, чим порушено п.44.3 ст. 44 та п.85.2 ст. 85 ПКУ, за що передбачена відповідальність п.121.1 ст. 121 ПКУ.

Акт перевірки є виключно носієм доказової інформації про виявлені податковим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, обов`язковим документом, на підставі якого контролюючим органом може бути прийняте податкове повідомлення рішення. Контролюючий орган не позбавлений права фіксувати в акті перевірки обставини та викладати власні висновки щодо таких обставин, та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень, складених на підставі такого акта, обгрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень.

Дії податкового органу щодо складення акта перевірки є лише службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх професійних обов`язків із збирання доказової інформації щодо наявності чи відсутності фактів, які самі по собі не створюють для платника податків жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав і не породжують для нього обов`язкових юридичних наслідків. Такої правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 30.11.2018 у справі № 808/1641/15.

За результатами перевірки було складено акт фактичної перевірки, з яким під підпис ознайомилась оператор Лобурєва О.М., отримала другий примірник акта та надала письмові зауваження.

На підставі викладеного представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-77 КАС України, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована як фізична особа підприємець 16.04.2018, № запису 2 377 000 0000 005980, перебуває на обліку у Старобільській ДПІ ГУ ДПС у Луганській області, місце проживання: АДРЕСА_2 , основний вид діяльності 47.30 Роздрібна торгівля пальним, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 16.01.2020 за № (т.1 арк.спр. 77-79).

14.08.2019 Державною фіскальною службою України до головних управлінь ДФС в областях та м. Києві, Офісу ВПП ДФС направлено лист № 26324/7/99-99-14-05-01-17, в якому зазначено, що Законом України від 23.11.2018 № 2628-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» внесені зміни, зокрема, до Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїів та тютюнових виробів», відповідно до яких з 01.07.2019 запроваджується ліцензування діяльності усіх суб`єктів господарювання, які здійснюють виробництво, зберігання, оптову та роздрібну торгівлю пальним. Відповідно до даних Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій (СОД РРО) в липні 2019 року від 7 876 РРО, що зареєстровані 1 200 суб`єктами господарювання на 7 205 АЗС, надійшла інформація про проведені розрахункові операції (додаток 1). Водночас, відповідно до даних Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, 686 суб`єктів господарювання отримали 5 515 ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним (додаток 2). Доручено керівництву головних управлінь в областях, м. Києві та ОВПП проаналізувати інформацію з наявних баз даних ДФС та встановити перелік АЗС, через які потенційно здійснювався продаж пального без придбання відповідної ліцензії; провести фактичні перевірки, дотримуючись вимог Податкового кодексу України. Узагальнену інформацію про результати проведеної роботи надати до 20.10.2019 засобами електронного зв`язку за формою відповідно до додатку 3 по АЗС, лише свого регіону розміщення (т.1 арк.спр. 96-97).

До листа було додано, зокрема, додаток 1 перелік РРО, що зареєстровані на АЗС, та від яких у липні 2019 року надійшла інформація про проведені розрахункові операції (т.1 арк.спр. 188-194); та додаток 3 інформація про результати відпрацювання АЗС, на які зареєстровані РРО, від яких у липні 2019 року надійшла інформація про проведені розрахункові операції, у якому зазначена ФОП ОСОБА_1 , АЗС за адресою: АДРЕСА_3 (т.1 арк.спр. 195-201).

04.09.2019 начальником управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування М. Степанчук та начальником відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування С. Прокопчено складено на ім`я в.о. начальника ГУ ДПС у Луганській області О.Височиної доповідну записку за № 20/12-32-05-05-22, в якій зазначено, що листом ДФС України від 14.08.2019 № 26324/7/99-99-14-05-01-17 доведена інформація з метою контролю за дотриманням вимог законодавства України суб`єктами господарювання, що здійснюють продаж пального через АЗС. Доведено перелік АЗС, через які потенційно здійснювали продаж пального без придбання відповідної ліцензії та відповідно до даних СОД РРО надійшла інформація про проведені розрахункові операції (додаток 1). Таким чином, з метою здійснення контролю за дотриманням порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв відповідно до п.п. 80.2.2, п.80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України запропоновано провести фактичні перевірки АЗС (додаток 1) (т.1 арк.спр. 99).

У додатку 1 «Інформація до відпрацювання АЗС відповідно до доповідної записки від 04.09.2019 № 20/12-32-05-05-22» зазначений суб`єкт господарювання ФОП ОСОБА_1 , АЗС за адресою: АДРЕСА_3 , та дата початку дії ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним 02.07.2019 (т.1 арк.спр. 182-187).

23.09.2019 ГУ ДПС у Луганській області видано наказ № 44 «Про проведення фактичної перевірки», яким, керуючись п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, на підставі п.п. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80, п. 82.3 ст. 82 Податкового кодексу України з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), наказано провести фактичну перевірку АЗС за адресою: АДРЕСА_1 за місцем здійснення фактичної діяльності ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ); термін проведення фактичної перевірки визначити строком не більше 10 діб з 25.09.2019. Проведення фактичної перевірки доручити: заступнику начальника відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування ГУ ДПС у Луганській області ОСОБА_7 ; головному державному ревізору інспектору відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування ГУ ДПС у Луганській області ОСОБА_6 , головному державному ревізору інспектору відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і пального, моніторингу та аналітичного супроводження контрольно перевірочної роботи управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДПС у Луганській області ОСОБА_8 . Фактичну перевірку здійснити за період діяльності платника податків (суб`єкта господарювання) з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 ПК України. Передбачити проведення фактичної перевірки згідно режиму роботи господарських об`єктів платника податків (т.1 арк.спр. 100).

Копію наказу отримала оператор АЗС ОСОБА_2 25.09.2019, про що свідчить підпис на примірнику наказу (т.1 арк.спр. 100 зв.). На підтвердження трудових відносин з ФОП ОСОБА_1 оператором надано копію трудового договору від 09.07.2018 № 4 між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю (т.1 арк.спр. 121).

23.09.2019 головному державному ревізору інспектору відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями ОСОБА_6 , заступнику начальника відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями ОСОБА_7 та головному державному ревізору інспектору відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і пального, моніторингу та аналітичного супровадження контрольно перевірочної роботи ОСОБА_8 видано направлення на перевірку за № 71, 72 та № 73 відповідно, в яких зазначено, що на підставі п.п. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України та наказу від 23.09.2019 № 126 ГУ ДПС у Луганській області проводить з 25.09.2019 фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , АЗС за адресою: АДРЕСА_1 , тривалістю 10 діб, мета перевірки: дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за період діяльності платника податків з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України (т.1 арк.спр. 101, 102, 103).

Згідно зі змістом вказаних направлень, ОСОБА_7 оператору ОСОБА_9 пред`явлено службове посвідчення та направлення від 23.09.2019 № 72 на проведення перевірки 25.09.2019 об 11:19 та вручено копію наказу від 23.09.2019 № 426 про проведення фактичної перевірки 25.09.2019 об 11:19 (т.1 арк.спр. 102), ОСОБА_6 оператору ОСОБА_9 пред`явлено службове посвідчення та направлення від 23.09.2019 № 71 на проведення перевірки 25.09.2019 об 11:19 та вручено копію наказу від 23.09.2019 № 126 про проведення фактичної перевірки 25.09.2019 об 11:19 (т.1 арк.спр. 101), ОСОБА_8 оператору ОСОБА_9 пред`явлено службове посвідчення та направлення від 23.09.2019 № 73 на проведення перевірки 25.09.2019 об 11:19 та вручено копію наказу від 23.09.2019 № 126 про проведення фактичної перевірки 25.09.2019 об 11:19 (т.1 арк.спр. 103).

25.09.2019 посадовими особам ГУ ДПС у Луганській області придбано 5 літрів бензину А-95 за ціною 29,40 грн за літр на суму 147,00 грн, про що отримано фіскальний чек (т.1 арк.спр. 120), після вручення наказу, направлень та пред`явлення посвідчень у присутності оператора АЗС ОСОБА_2 проведено фактичну перевірку АЗС за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ФОП ОСОБА_1 , в ході якої, зокрема, складено опис готівкових коштів, які знаходяться на місці проведення розрахункових операцій у господарській операції, підписаний перевіряючими та оператором ОСОБА_2 (т.1 арк.спр. 119), роздруковано Х-звіт за 25.09.2019 (т.1 арк.спр. 120).

За наслідками фактичної перевірки складено Акт фактичної перевірки від 25.09.2019 № 0007/12/32/05/05/ НОМЕР_2 /68, відповідно до п. 3.1 якого під час перевірки встановлено порушення: п.1 ст. 15 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», п.44.3 ст. 44, п.85.2 ст. 85 Податкового кодексу України (арк.спр. 114-115).

Перевіркою встановлено, що наявна ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним № 1900078/78 від 02.07.2019, термін дії з 02.07.2019 по 02.07.2024. Проведено розрахункову операцію із застосуванням реєстратора розрахункових операцій при продажу товарів бензин А-95 5 л за ціною 29,40 грн за 1 літр, на суму 147,00 грн. Згідно із пунктами 2.2.7 2.2.12 акта роздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, фіскальний режим роботи РРО, використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів та обліку їх кількості забезпечено, в наявності та цілі пломби серії ЕА № 649293, № 649294. Друкування на реєстраторі розрахункових операцій фіскальних звітних чеків та їх зберігання в книзі обліку розрахункових операцій забезпечено. Сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків 446,86 грн; яка зазначена в денному звіті РРО 446,86 грн.

У п.2.2.13 акта фактичної перевірки зазначена додаткова інфорамція про факти, встановлені в ході перевірки, а саме з 01.07.2019 набрали чинності зміни, передбачені ЗУ від 23.11.2018 № 2628-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів», згідно із якими роздрібна торгівля пальним в Україні може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Відповідно до підпункту 14.1.141 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України до пального віднесено нафтопродукти, скраплений газ, паливо моторне альтернативне, паливо моторне суміщене, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, інші товари, зазначені у підпункті 215.3.4 п.215.3 ст. 215 цього Кодексу.

Частиною тридцять третьою статті 15 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (із наступними змінами та доповненнями, далі Закон № 481) визначено, що суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

Фактичною перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в порушення вимог статті 15 Закону № 481 у період з 01.07.2019 по 01.07.2019 здійснюється роздрібна торгівля пальним через АЗС, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 область АДРЕСА_1 , без одержання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.

Згідно фіскального звітного чеку РРО АЗС POS Master зав. № TS 80090251, фіскальний № , загальна сума продажу (виторгу) пов`язана з реалізацією пального у період з 01.07.2019 по 01.07.2019 склала 15357,36 грн. 01.07.2019 15357,36 грн (фіскальний Z-звіт № 1374).

Реалізація пального в розрізі найменувань відображена згідно Z-звіту з 01.07.2019 по 01.07.2019 (Z-звіт № 1374), копія звіту додається до акта перевірки.

Під час проведення фактичної перевірки перевіряючим не надали змоги оператор АЗС ОСОБА_2 зняти залишки товарних запасів на АЗС, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 .

До перевірки не надано попередню книгу обліку розрахункових операцій, чим порушено п. 44.3 ст. 44 та п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України не забезпечено зберігання первинних документів та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю (т.1 арк.спр. 114 зв. 115).

Акт підписано оператором ОСОБА_2 25.09.2019, в пункті 4.1 «Зауваження до акта перевірки» зазначено: «Зауваження до акта перевірки додаю на окремому аркуші» (арк.спр. 115 зв.).

У додатку до акта фактичної перевірки містяться зауваження оператора ОСОБА_2 від 25.09.2019, згідно із якими оператор зазначає, що не згодна з фактом перевірки на підставі того, що перевіряючими порушено статтю 81 ПКУ, а саме не надано службових посвідчень з вказівкою посад та місця роботи, які зазначені у наказі перевірки. У наказі зазначено, що перевіряючі працюють в Державній податковій службі, а в посвідченні зазначено, що вони працюють в Державній фіскальній службі, про що перевіряючими було зазначено при початку перевірки і на підставі чого їм було відмовлено в доступі до перевірки, тобто перевіряючі перевищили свої повноваження і провели незаконну перевірку і як наслідок незаконно склали вказаний акт (т.1 арк.спр. 116).

01.10.2019 ФОП ОСОБА_1 подано заперечення до акта фактичної перевірки від 25.09.2019 в порядку статей 86.7, 44.7 Податкового кодексу України (т.1 арк.спр. 42-50), додатками до яких зазначено копії акта перевірки, заяви на отримання ліцензії, платіжного доручення про оплату ліцензії.

15.10.2019 за № ФОП-609/12-32-05-05-11 ГУ ДПС у Луганській області надано відповідь на заперечення, згідно із якою висновки акта фактичної перевірки від 25.09.2019 щодо виявлених (встановлених) порушень визначені у відповідності до чинного законодавства та за результатами розгляду заперечень ФОП ОСОБА_1 залишаються без змін (т.1 арк.спр. 51-55).

На підставі акта перевірки від 25.09.2019 № 0007/12/32/05/05/ НОМЕР_2 /68 відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

- від 18.10.2019 № 5, яким за порушення статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, статті 17 зазначеного Закону до ФОП ОСОБА_1 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 250 000,00 грн за платежем Штрафні санкцій за поруш. Законод. Про патентув., норм регул. обігу готівки та застос.реєстраторів (т.1 арк.спр. 130-131);

- від 18.10.2019 № 5, яким за порушення п.44.3 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 510,00 грн за платежем Адмін.штрафи та інші санкції (надх.коштів, контроль за справлянням яких закріп. за ГУ ДПС ( т.1 арк.спр. 128-129).

Зазначені податкові повідомення рішення направлені на адресу позивачки листом від 18.10.2019 № ФОП-675/12-32-05-05-11 (т.1 арк.спр. 126-127), отримані особисто 29.10.2019 (т.1 арк.спр. 133).

04.11.2019 за вх. № 9519/6 до ДПС України надійшла скарга ФОП ОСОБА_1 від 29.10.2019 на податкові повідомлення рішення від 18.10.2019 № № 5, 5 (т.1 арк.спр.59-66), рішенням ДПС України від 20.12.2019 № 13821/6/99-00-08-05-05 скарга залишена без задоволення, а податкові повідомлення рішення без змін (т.1 арк.спр. 67-70).

29.10.2019 позивачкою до відповідача подано повідомлення у порядку п. 56.5 ст. 56 про подання скарги на податкові повідомлення рішення, а також про додатковий розгляд питань, викладених у запереченнях на акт перевірки, та направлення аргументованої відповіді з наданням копії акта про відмову у допуску перевіряючих до фактичної перевірки (т.1 арк.спр. 56).

18.11.2019 за № ФОП-1066/12-32-05-05-11 ГУ ДПС у Луганській області надано ФОП ОСОБА_1 відповідь на повідомлення від 29.10.2019, згідно із якою додатковий розгляд питань, викладених у запереченнях, не передбачений нормами Кодексу (т.1 арк.спр. 57-58).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

До спірних правовідносин застосовуються норми Податкового кодексу України в редакції, чиннній на дату їх виникнення.

Згідно із підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Щодо посилань позивача на процедурні порушення при проведенні фактичної перевірки, неналежність службових посвідчень перевіряючих, а також доводів відповідача стосовно правової позиції щодо допуску до перевірки та того, що наказ реалізований, і відповідно предметом розгляду в суді має бути зміст виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладеної в постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 804/1113/16, від 20.12.2018 у справі № 826/3014/16, суд зазначає таке.

Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 16.12.2019 на розгляд судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду на підставі статей 346, 347 КАС України передано справу № 826/17123/18 у зв`язку з необхідністю відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах від 13.03.2018 (справа № 804/1113/16), від 24.05.2019 (справа № 826/16221/15), від 03.10.2019 (справа № 820/850/16), від 16.10.2019 (справа № 820/11291/15), від 22.11.2019 (справа № 815/4392/15), у яких Верховний Суд висловив правову позицію, що саме на етапі допуску до перевірки суб`єкт господарської діяльності може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної виїзної або фактичної перевірки.

Одним із спірних питань у справі № 826/17123/18 була можливість оскарження прийнятого за наслідками проведеної документальної виїзної позапланової перевірки податкового повідомлення рішення з підстав допущених контролюючим органом процедурних порушень при призначенні та проведенні такої перевірки, зокрема, у разі, якщо допуск до перевірки відбувся.

21.02.2020 Верховним Судом прийнято постанову у справі № 826/17123/18, в якій сформовано такі висновки.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 ПК України).

Глава 8 розділу ІІ ПК України визначає види перевірок, які можуть бути проведені контролюючими органами, а також порядок та процедуру їх проведення. Зокрема, встановлюється чітке розмежування щодо порядку допуску до виїзних та невиїзних перевірок, а також щодо місця проведення зазначених перевірок.

При цьому приписи ПК України в цій частині установлюють і певні правила поведінки при здійсненні перевірки як для суб`єкта владних повноважень, так і для платника податків, чітке дотримання яких вимагається задля забезпечення балансу між публічними і приватними інтересами.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова/позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу (пункт 77.6 статті 77, пункт 78.5 статті 78 ПК України).

Стаття 81 ПК України визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

Абзацами першим-четвертим підпункту 81.1 статті 81 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Отже, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).

При цьому абзац п`ятий підпункту 81.1 статті 81 ПК України визначає, що у разі непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється (абзац шостий підпункту 81.1 статті 81 ПК України).

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що законодавцем встановлено випадки, коли платник податків може скористатись правом недопуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки:

- непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків документів, визначених абзацами другим-четвертим пункту 81.1 статті 81 ПК України (направлення та наказу на проведення перевірки, службового посвідчення);

- оформлення документів, вказаних в абзацах другому-третьому пункту 81.1 статті 81 ПК України, з порушенням вимог, встановлених цим пунктом.

Разом з тим, недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки є правом, а не обов`язком платника податків, а тому реалізація права на судовий захист своїх прав та інтересів не може перебувати у залежності від використання особою своїх прав на їх позасудовий захист.

Положення статті 19 Конституції України встановлюють, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 55 Конституції України).

Право на судовий захист відображене і у частині першій статті 5 КАС України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно, у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС України.

З урахуванням наведеного судова палата в цій справі відступає від висновків про застосування норми права у подібних правовідносинах у частині того, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе; а також що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної документальної виїзної або фактичної перевірки, які викладено в постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року (справа № 804/1113/16), від 24 травня 2019 року (справа № 826/16221/15), від 3 жовтня 2019 року (справа № 820/850/16), від 16 жовтня 2019 року (справа № 820/11291/15), від 22 листопада 2019 року (справа № 815/4392/15) тощо.

Водночас, судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду формулює правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Така правова позиція відповідає завданням та основним засадам адміністративного судочинства, закріпленим у статті 2 КАС України.

З огляду на наведений правовий висновок Верховного Суду, який у відповідності до частини п`ятої статті 242 КАС України підлягає врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, встановлені судом процедурні порушення при призначенні перевірки можуть бути підставою для скасування прийнятих за наслідками такої перевірки податкових повідомлень рішень, якщо вони є суттєвими та тягнуть протиправність прийнятих рішень.

Посилання позивача на те, що працівників ГУ ДПС у Луганській області не було допущено до фактичної перевірки, про що свідчить зазначення про це оператором ОСОБА_2 в акті та додатку до акта «Зауваження», а також на те, що вручення наказу та направлення не свідчить про допуск до перевірки, суд оцінює критично з огляду на таке.

Як наведено вище, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).

Згідно із абзацами сьомим та восьмим підпункту 81.1 статті 81 ПК України при пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Надаючи оцінку доводам представника позивача про те, що зміст службових посвідчень, а саме назва контролюючого органу та посади, не відповідали тим, що відображені у направленнях на проведення перевірки та оскаржуваному наказі, тому посадові особи контролюючого органу не мали права приступити до перевірки відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, суд зазначає таке.

Відповідачем не заперечується, що разом з наказом та направленнями на проведення фактичної перевірки ОСОБА_7 , ОСОБА_10 С ОСОБА_11 та Ткаченко І ОСОБА_12 В. було пред`явлено посвідчення, згідно із якими зазначені особи є працівниками ГУ ДФС у Луганській області, а не ГУ ДПС у Луганській області, як зазначено у наказі та направленнях.

Допитана в ході судового розгляду справи в якості свідка ОСОБА_2 , яка працює оператором АЗС за адресою АДРЕСА_1 , пояснила, що 25.09.2019 коли прибули перевіряючі вона відмовилася допускати їх без дозволу керівництва. Зателефонувала бухгалтеру ОСОБА_13 , він попросив сфотографувати посвідчення, у чому було відмовлено. До опису готівки допустила. ОСОБА_13 дав згоду, щоб перевіряючі зайшли до приміщення. Просила скласти акт недопуску до перевірки, а в акті перевірки зазначила, що не згодна з перевіркою.

Свідок ОСОБА_14 , бухгалтер ФОП ОСОБА_1 , пояснив, що у вересні 2019 року йому зателефонувала ОСОБА_15 та повідомила, що на АЗС прибули перевіряючі, пред`явили наказ, направлення та посвідчення. Попросив сфотографувати наказ та направлення, дозволили після їх підписання. Свідок зв`язався з юристом, який сказав зачитати посвідчення, та не допускати, оскільки в посвідченнях зазначено «працівники ДФС», а в наказі та направленні працівники ДПС.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , якими здійснювалася фактична перевірка, пояснили, що оператор ОСОБА_9 допустила їх до перевірки, ознайомилась з наказом, направленнями та посвідченнями, роздрукувала Х-звіт, самостійно склала опис готівкових коштів. Питання щодо неналежності посвідчень постало наприкінці перевірки після складання акта, до цього про недопуск до перевірки оператор не зазначала.

З матеріалів перевірки судом установлено, що оператор розписалася в направленнях на перевірку від 23.09.2019 № 71, № 72 та № 73 про те, що посвідчення пред`явлено, питання щодо недопуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки на підставі невідповідності службових посвідчень на початку перевірки не ставилося, і, як зазначено вище, допуск до перевірки фактично відбувся, про що свідчать також ті обставини, що оператором ОСОБА_2 допущено перевіряючих до приміщення АЗС, роздруковано Х-звіт, складено опис готівкових коштів, підписаний як перевіряючими, так і ОСОБА_2 . У разі дійсного недопуску до проведення перевірки у посадових осіб не виникла б можливість вчинення таких дій.

Акт про недопуск до проведення фактичної перевірки не складався, оператор не відмовилася від підпису у направленні на перевірку, працівниками контролюючого органу було пред`явлено документи, визначені статтею 81 Податкового кодексу України, тобто у відповідача виникло право на проведення фактичної перевірки, і в даному випадку посилання на не допуск до проведення перевірки є незмістовними.

Відповідно до наказу ГУ ДФС у Луганській області від 02.11.2018 № 551-о «Про призначення ОСОБА_7 » ОСОБА_7 з 02.11.2018 призначено на посаду заступника начальника відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУ ДФС у Луганській області (т.1 арк.спр. 104), та наказом ГУ ДПС у Луганській області від 29.08.2019 № 396-о «Про призначення ОСОБА_7 » призначено з 29.08.2019 на посаду заступника начальника відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування ГУ ДПС у Луганській області в порядку переведення з ГУ ДПС у Луганській області (т.1 арк.спр. 107).

Відповідно до наказу ГУ ДФС у Луганській області від 18.05.2016 № 141-о «Про призначення ОСОБА_6 » ОСОБА_6 з 18.05.2016 призначено на посаду головного державного ревізора інспектора відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУ ДФС у Луганській області (т.1 арк.спр. 105), та наказом ГУ ДПС у Луганській області від 29.08.2019 № 411-о «Про призначення ОСОБА_6 » призначено з 29.08.2019 на посаду головного державного ревізора інспектора відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування ГУ ДПС у Луганській області в порядку переведення з ГУ ДФС у Луганській області (т.1 арк.спр. 107).

Відповідно до наказу ГУ ДФС у Луганській області від 16.11.2018 № 577-о «Про призначення ОСОБА_8 » ОСОБА_8 з 16.11.2018 призначено на посаду головного державного ревізора інспектора відділу аудиту платників міста Сєвєродонецька управління аудиту ГУ ДФС у Луганській області (т.1 арк.спр. 106), та наказом ГУ ДПС у Луганській області від 17.09.2019 № 590-о «Про призначення ОСОБА_8 » призначено 17.09.2019 на посаду головного державного ревізора інспектора відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і пального, моніторингу та аналітичного супроводження контрольно перевірочної роботи управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДПС у Луганській області в порядку переведення з ГУ ДФС у Луганській області (т.1 арк.спр. 109).

Матеріалами справи підтверджується та визнається сторонами, що наказ та направлення були вручені оператору ОСОБА_9 , посвідчення осіб, зазначених у направленнях, пред`явлені. При цьому абзац 2 пункту 81.1 статті 81 ПК України містить вичерпний перелік відомостей, які зазначаються у направленнях, і зазначення саме реквізитів службових посвідчень не вимагається.

З огляду на наведене, фактично особи, які проводили фактичну перевірку, були працівниками ГУ ДПС у Луганській області, тобто особами, зазначеними у наказі та направленнях, і та обставина, що на момент здійснення фактиної перевірки ними було пред`явлено посвідчення зразка, виданого їм під час роботи в ГУ ДФС у Луганській області до реорганізації останнього у ГУ ДПС у Луганській області, не тягне за собою як наслідок беззаперечну протиправність прийнятих податкових повідомлень рішень.

Щодо посилань представника позивача на наказ ДПС України від 14.08.2019 № 33 «Про службові посвідчення працівників Державної податкової служби України», оприлюднений на сайті ДПС України 29.11.2019 (т.1 арк.спр. 220), суд зазначає, що дійсно наказом ДПС України від 14.08.2019 № 33 затверджено Інструкцію щодо порядку зберігання, видачі і знищення службових посвідчень працівників ДПС та її територіальних органів, згідно із якою службове посвідчення працівника ДПС та її територіальних органів є офіційним документом, який засвідчує особу працівника податкової служби, підтверджує повноваження цієї особи, передбачені законодавством України (пункт 1.1), забороняється використання посвідчень, не передбачених цією Інструкцією, крім випадків, передбачених наказами ДПС, а також виготовлених на виданих у порядку, не встановленому цією Інструкцією (пункт 1.8).

Зазначений наказ є організаційно розпорядчим актом, який регулює порядок зберігання, видачі і знищення службових посвідчень працівників ДПС та її територіальних органів, проте не визначає порядок здійснення фактичних перевірок, який регламентовано Податковим кодексом України.

В даному випадку свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зазначено, що разом з повсідченням оператору ОСОБА_9 надавалася копія Положення про ГУ ДПС у Луганській області, в якому зазначено про правонаступництво ГУ ДПС у Луганській області за ГУ ДФС у Луганській області. Посвідчення службових осіб ГУ ДПС у Луганській області видано у січні 2020 року у зв`язку з тривалістю процедури їх виготовлення, а не у зв`язку з тим, що посадові особи, які проводили фактичну перевірку 25.09.2019, не були працівниками ГУ ДПС у Луганській області на час її здійснення.

Надаючи оцінку виявленим в ході перевірки порушенням та прийнятим за наслідками перевірки податковим повідомленням рішенням, суд виходить з наступного.

Податковим повідомленням рішенням від 18.10.2019 № 5 за порушення п.44.3 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 510,00 грн за платежем Адмін.штрафи та інші санкції (надх.коштів, контроль за справлянням яких закріп. за ГУ ДПС.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності (пункт 44.3 статті 44 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 44.4 статті 44 Податкового кодексу України якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов`язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті.

Відповідно до абзацу першого пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення (абзац другий пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України).

Абзацом першим пункту 44.7 статті 44 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Судом установлено, що у пункті 2.1.6. Акта фактичної перевірки зазначено, що остання використана книга обліку розрахункових операцій до перевірки не надана.

Відповідно до статті 2 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закон № 265/95-ВР) книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в контролюючих органах книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Згідно із пунктами 4.2 та 4.3 акта фактичної перевірки для ознайомлення з матеріалами перевірки, надання мотивованих пояснень та документів щодо фактів, викладених в матеріалах, платнику податків або уповноваженому представнику пропонується прибути до контролюючого органу у термін 10 днів до ГУ ДПС у Луганській області, у вказаний термін надати документи, що не надані до перевірки.

Остання використана книга обліку розрахункових операцій разом з запереченнями від 01.10.2019 на акт фактичної перевірки не була надана.

Під час фактичної перевірки, при наданні заперечень на акт фактичної перевірки та під час судового розгляду жодних доводів, підтверджених належними та допустимими доказами, щодо відсутності необхідності ведення такої книги та її відсутності у суб`єкта господарювання позивачем не надано.

Пунктом 121.1 статті 121 Податкового кодексу України визначено, що незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Тобто, платником податків не було надано КОРО при здійсненні фактичної перевірки, та разом з запереченнями до акта перевірки, що є порушенням пункту 44.3 статті 44 та пункту 85.2 статті 85 ПК України, і відповідно підставою для застосування штрафної санкції згідно із пунктом 121.1 статті 121 ПК України, тому позовна вимога про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 18.10.2019 № 5 задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 18.10.2019 № 5, яким за порушення статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, статті 17 зазначеного Закону до ФОП ОСОБА_1 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 250 000,00 грн (т.1 арк.спр. 130-131) суд зазначає таке.

Так, Законом України від 23.11.2018 № 2628-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» внесено зміни до Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюноивх виробів та пального» із наступними змінами та доповненнями (далі- Закон № 481), згідно із якими з 01.07.2019 запроваджується ліцензування діяльності всіх суб`єктів господарювання, які здійснюють виробництво, зберігання, оптову та роздрібну торгівлю пальним.

Згідно із пунктом 14.1.141-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України пальне - нафтопродукти, скраплений газ, паливо моторне альтернативне, паливо моторне сумішеве, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, інші товари, зазначені у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу.

У відповідності до частини тридцятої статті 15 Закону № 481 ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію (частина тридцять четверта статті 15 Закону № 481).

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним (частина тридцять четверта статті 15 Закону № 481).

Відповідно до вимог частини другої статті 17 Закону № 481 до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії - 250000 гривень.

Судом встановлено, що 27.06.2019 за вх. № ФОП/17017 до ГУ ДПС у Луганській області надійшла заява ФОП ОСОБА_1 щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресою місця роздрібної торгівлі пальним: АДРЕСА_1 (т.1 арк.спр. 124).

Платіжним дорученням від 01.07.2019 № 738 на суму 2000,00 грн підтверджується внесення ФОП ОСОБА_1 плати за ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним ( АДРЕСА_1 ), проведено банком 01.07.2019 о 17:09:45 (т.1 арк.спр. 125).

Станом на день здійснення фактичної перевірки в ФОП ОСОБА_1 наявна ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним від 02.07.2019 № 1900078 за адресою: АДРЕСА_3 , термін дії з 02.07.2019 по 02.07.2024 (т.1 арк.спр. 122).

Щодо доводів представника позивача на норми підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України про презумпцію правомірності рішень платника податку та на порушення відповідачем термінів видачі ліцензії суд зауважує, що такі дії відповідача не є предметом розгляду у даній справі, і позивачем не надано доказів оскарження таких дій в судовому порядку та наявності судових рішень за наслідками такого оскарження.

Тобто, 01.07.2019 ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: АДРЕСА_1 , у ФОП ОСОБА_1 була відсутня.

Щоденним фіскальним звітним чеком (Z-звіт) № 1374 реєстратора розрахункових операцій типу АЗС POS Master, заводський № НОМЕР_3 , фіскальний номер , підтверджується реалізація пального (бензину, дизельного пального, скрапленого газу) за 01.07.2019 на загальну суму 15357,36 грн (т.1 арк.спр. 117-118), який є додатком до Акта фактичної перевірки.

З огляду на наведене, у контролюючого органу були наявні підставі для застосування до позивача відповідальності, передбаченої частиною другою статті 17 Закону № 481, і у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 18.10.2019 № 5 слід відмовити.

Щодо доводів представника позивача про відсутність збитків, завданих державі, внаслідок здійснення реалізації пального без ліцензії, та сплату всіх передбачених податків внаслідок такої реалізації, суд зазначає, що умовою притягнення відповідальності за частиною другою статті 17 Закону № 481 є факт здійснення роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії, за що законодавчо передбачена конкретна сума штрафної санкції. Наявність збитків державі від провадження такої діяльності та сплата чи несплата податків за наслідками такої діяльності не є умовами притягнення платника до відповідальності за порушення статті 15 Закону № 481/95-ВР.

Щодо решти доводів сторін, суд зазначає, що за практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

В межах даної адміністративної справи основним (суттєвим) аргументам сторін надано оцінку та зроблено висновок про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) до Головного управління ДПС у Луганській області (, 93401, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд.72) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 18.10.2019 № 5 та від 18.10.2019 № 5 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України строк оскарження судового рішення продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повний текст рішення складено 01 червня 2020 року.

Суддя А.Г. Секірська