Справа № 802/1194/17-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

02 червня 2020 р. Справа № 802/1194/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши у письмовому провадженні звіт про виконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 09.08.2017 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві Банк Михайлівський Волкова Олександра Юрійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії

в с т а н о в и в :

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві Банк Михайлівський Волкова О.Ю., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02.10.2017 року, адміністративний позов задоволено частково. Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова О.Ю. включити дані про поточний рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором №980-051-000238203 від 12.05.2016 року. В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто із Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова О.Ю., за рахунок бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 640 грн.

Постановою Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду від 31.01.2020 року касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" задоволено частково. Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 09.08.2017р. та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суд від 02.10.2017р. в частині позовних вимог про скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві "Банк Михайлівський" про визнання нікчемним переказу коштів (транзакція), здійсненого ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" 19.05.2016р. в сумі 17069,42 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-051-000238203 від 12.05.2016р.» на рахунок № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 - скасовано, а провадження у справі в цій частині закрито. В решті постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 09.08.2017р. та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суд від 02.10.2017р. залишено без змін.

04.03.2020 року позивачем подано клопотання про встановлення судового контролю за виконанням постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 09.08.2017 року, в частині повернення судового збору.

Ухвалою суду від 10.03.2020 року заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 09.08.2017 року задоволено. Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова О.Ю. подати в 30-денний строк з дня отримання цієї ухвали звіт про виконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 09.08.2017 року у справі №802/1194/17-а, в частині стягнення судового збору.

17.04.2020 року відповідачем подано пояснення, в яких останній вказує на відсутність законних підстав для надання звіту про виконання постанови суду від 09.08.2017 року, оскільки Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не отримує бюджетних асигнувань.

Ухвалою суду від 21.04.2020 року, за ініціативою суду, вирішено розглянути питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи 04.05.2020 року.

Ухвалою суду від 04.05.2020 року змінено спосіб виконання рішення суду шляхом стягнення на користь ОСОБА_1 сплаченого при зверненні до суду судового збору в сумі 640 грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою суду від 05.05.2020 року встановлено Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" новий строк для подання звіту про виконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 09.08.2017 року у справі №802/1194/17-а, в частині стягнення судового збору до 02.06.2020 року. Цією ж ухвалою розгляд звіту призначено у судове засідання на 02.06.2020 року.

27.05.2020 року позивачем подано заяву про розгляд звіту про виконання постанови суду від 09.08.2017 року без її участі.

01.06.2020 року представником відповідача подано звіт про виконання постанови суду від 09.08.2017 року. Обґрунтовуючи звіт вказав, що позивач до органів державної виконавчої служби або приватного виконавця з відповідним виконавчим листом про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб судового збору не зверталась, а відтак, неможливо стверджувати про порушення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прав, свобод чи інтересів позивача.

Крім того, представник відповідача вважає, що іншого порядку виконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 09.08.2017 року в частині стягнення судового збору ніж встановлено Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та КАС України, не передбачено.

02.06.2020 року учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду звіту про виконання постанови суду від 09.08.2017 року повідомлялися належним чином, що підтверджуються матеріалами справи.

За приписами ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути звіт про виконання постанови суду від 09.08.2017 року у справі 802/1194/17-а за відсутності учасників справи, в порядку письмового провадження.

Відповідно до ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Вказані положення кореспондуються з приписами ч. 2, 3 ст. 14 КАС України, де передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Так, Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013, у рішенні від 26.06.2013 року звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції», пункт 68).

У рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 Європейський Суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

У справі «Сорінг проти Об`єднаного Королівства» від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст.6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Європейський Суд з прав людини також звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у праві «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy). Виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovaki), № 2132/02, пп. 24-27, від 13 червня 2006 року, пп. 18 рішення «Ліпісвіцька проти України» №11944/05 від 12 травня 2011 року).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002, «Ромашов проти України» від 27.07.2004 року, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19 лютого 2009 року).

За змістом статті 382 КАС України судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства. Суд займає активну позицію не лише під час вирішення публічно-правового спору, але й після набрання судовим рішенням законної сили.

У рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Законодавець, розмежовує види судового контролю за виконанням судового рішення, а саме КАС України передбачає декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та, за наслідками розгляду даного звіту, як один з можливих варіантів - накладення штрафу (ст. 382 КАС України); 2) визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання (ст. 383 КАС України), 3) визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, приватного виконавця (ст. 287 КАС України).

Зазначені норми кореспондуються з положенням частини 6 статті 245 цього Кодексу, згідно з якими у випадках, визначених у частинах 3 - 5 цієї статті, суд може визначити відповідачу - суб`єкту владних повноважень розумний строк виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Аналіз вказаних положень дає підстави для висновку, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови, є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи.

Відповідно до ч. 2, 4 статті 382 КАС України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, у разі подання звіту або в разі його не подання, суд ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти штраф.

Застосування ст. 382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Вказаний висновок викладений в постанові Верховного суду від 20.02.2019 у справі №806/2143/15.

Як зазначалось вище, постановою суду від 09 серпня 2017 року, зокрема стягнуто із Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова О.Ю., за рахунок бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 640 грн.

24.10.2019 року Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №802/1194/17-а про стягнення із Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 640 грн.

Судом з`ясовано, що Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ 18.11.2019 року повернув виконавчий лист №802/1194/17 виданий 24.10.2017 року Вінницьким окружним адміністративним судом без прийняття до виконання та роз`яснив, що згідно п. 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постанови КМУ №845 від 03.08.2011 року рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Водночас, як вказує відповідач, відповідно до листа-відповіді Державної казначейської служби України від 29.09.2016 року №8-08/450-16374 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не отримує бюджетні асигнування. Крім того, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" також не отримує бюджетних асигнувань, а відтак, у відповідача відсутні законні підстави для виконання постанови суду від 09.08.2017 року.

Враховуючи неможливість виконання постанови суду від 09.08.2017 року у встановлений у ній спосіб, ухвалою суду від 04.05.2020 року змінено спосіб її виконання шляхом стягнення на користь ОСОБА_1 сплаченого при зверненні до суду судового збору в сумі 640 грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

При цьому, представник відповідача вважає, що оскільки позивач після зміни способу виконання судового рішення до органів державної виконавчої служби або приватного виконавця з відповідним виконавчим листом про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб судового збору не зверталась, а відтак, неможливо стверджувати про порушення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прав, свобод чи інтересів позивача.

Суд погоджується із доводами відповідача, оскільки в даному випадку, виконання рішення суду, після зміни способу порядку його виконання, без вчинення позивачем певних дій, спрямованих на повернення сплаченого нею при зверненні до суду судового збору, на переконання суду, робить його неможливим.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне запропонувати позивачу вжити заходів спрямованих для врегулювання спору шляхом звернення до відповідача із заявою про добровільне виконання рішення суду, вказавши в заяві необхідні реквізити для повернення судового збору або в порядку примусового виконання рішення звернувшись до виконавчої служби із виконавчим листом та ухвалою від 04.05.2020 року про зміну способу виконання постанови суду від 09.08.2017 року. Лише за наслідком таких дій позивача, можливе вирішення питання про належне виконання відповідачем судового рішення.

При цьому, суд вважає за необхідне вирішити питання про встановлення відповідачу нового строк для подання звіту про виконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 09.08.2017 року.

Визначаючись щодо наявності підстав для встановлення нового строку для подання звіту, суд зазначає наступне.

В силу положень частини 1-2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З положень наведеної норми процесуального закону вбачається, що суд має право: 1) встановити новий строк подання звіту для виконання рішення суду, 2) накласти штраф на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду.

З огляду на викладене, з метою забезпечення виконання постанови суду від 09.08.2017 року, в частині стягнення судового збору, суд вважає за необхідне встановити новий строк для подання звіту про її виконання до 02.07.2020 року.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 382 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Встановити Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" новий строк для подання звіту про виконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 09.08.2017 року у справі №802/1194/17-а, в частині стягнення судового збору до 02.07.2020 року.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Ухвала виготовлена 02.06.2020 року.

Суддя Дончик Віталій Володимирович