Справа № 620/1838/20
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2020 року Чернігів Справа № 620/1838/20

Чернігівський окружний адміністративний суд:

під головуванням судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Пархомчука Д.А.,

від позивача Сірий І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Комунального підприємства "Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації" Чернігівської обласної ради до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про визнання протиправною та скасування постанови,

У С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради (далі також - КП «ЧМБТІ», позивач) звернулось з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (далі також - Центральний відділ, відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про відкриття виконавчого провадження № 61897063 від 23.04.2020 в частині стягнення з позивача виконавчого збору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що відповідачем протиправно винесено оскаржувану постанову, оскільки рішення суду за виконавчим листом № 2/751/124/20 від 14.04.2020 позивачем виконано в добровільному порядку.

27.05.2020 ухвалою суду розгляд справи призначено за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ.

Відповідачем у встановлений судом строк подано відзив, в якому позов не визнає з тих підстав, що відповідно до приписів Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження одночасно стягує з боржника виконавчий збір.

В судове засідання з`явився представник позивача, представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, у відзиві просив здійснювати розгляд справи без його участі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20.01.2020 у справі № 751/8355/19 стягнуто з Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради на користь ОСОБА_2 , середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08.12.2017 по 02.05.2019 в сумі 176 594 (сто сімдесят шість тисяч п`ятсот дев`яносто чотири) грн. 00 коп. (обов`язкові платежі з даної суми не утримувалися).

14.04.2020 на виконання рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова виданий виконавчий лист № 2/751/124/20.

23.04.2020 старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (далі - державний виконавцем) на підставі заяви стягувача відкрито виконавче провадження та винесено постанову № 61897063 від 23.04.2020 про стягнення з Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради на користь ОСОБА_2 , середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08.12.2017 по 02.05.2019 в сумі 176 594 грн, та одночасно стягнуто виконавчий збір у розмірі 17659,40 грн.(а.с.21).

Позивач вважаючи протиправність стягнення виконавчого збору звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ (далі - Закон).

Відповідно до статті 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 3 Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною першою статті 18 Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідності до пункту 1 частини першої статті 26 вказаного Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За положеннями частини п`ятої статті 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Отже, примусове виконання рішення розпочинається з винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. При цьому у постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору.

Проаналізувавши положення статей 26, 27 Закону в аспекті спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Останнє розпочинається з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження, разом з якою, з-поміж іншого, державний виконавець зобов`язаний винести постанову про стягнення виконавчого збору.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 23.04.2020 на підставі заяви стягувача державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №61897063, одночасно у постанові зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 17659,40 грн.

Отже, з огляду на встановлені в цій справі обставини і правове регулювання спірних відносин, з яких виник цей спір, на дату відкриття виконавчого провадження у державного виконавця не було законних підстав для того, щоб не вирішувати питання про стягнення виконавчого збору за вказаним виконавчим документом.

Аналогічну позицію у подібних правовідносинах висловив Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2019 року по справі №295/13991/16-а.

Відтак, за відсутності в матеріалах виконавчого провадження будь-якого документального підтвердження виконання судового рішення, державний виконавець на час відкриття виконавчого провадження № 61897063 від 23.04.2020 не мав підстав для не встановлення у спірній постанові суми виконавчого збору, який підлягав стягненню.

Водночас під час прийняття судом враховуються не лише обставини і підстави, які виникли на час прийняття спірної постанови, але і ті, які існували на час ухвалення судового рішення. Вжиття заходу щодо примусового виконання рішення суду і стягнення виконавчого збору після з`ясування того факту, що рішення суду виконано боржником в добровільному порядку, втрачає той сенс, який законодавством покладений як основа і правова підстава для вжиття таких заходів.

Так, в ході розгляду справи судом встановлено, що постанову Чернігівського апеляційного суду від 31.03.2020 у справі № 751/8355/19 отримано позивачем 23.04.2020, що підтверджується резолюцією керівника на супровідному листі Чернігівського апеляційного суду від 31.03.2020 № 751/8355/19/3491/2020, копія якого міститься в матеріалах справи.

З 23.04.2020 по 28.04.2020 позивачем на виконання вказаного рішення суду стягувачу перераховані кошти в сумі 176594,00 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень від 23.04.2020 №1333,№1334,№1335, від 24.04.2020 №1336,№1337,№1338,№1339, від 28.04.2020 № 1352,№1353,№1354,№1355 (а.с.25-36).

Тобто до 28.04.2020 позивачем рішення суду у справі № 751/8355/19 виконано у добровільному порядку.

Натомість спірна постанова вручена позивачу 27.04.2020, що підтверджується інформацією Укрпошти, наявної в матеріалах справи та зареєстрована в Журналі вхідної кореспонденції 28.04.2020 (а.с. 23).

З огляду на це, оцінюванню підлягає питання, чи є в даному випадку стягнення виконавчого збору при добровільному виконанні рішення суду у справі № 751/8355/19 пропорційним, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (пункт 8 частина друга стаття 2 КАС України). Отже, при стягненні виконавчого збору повинен враховуватися принцип пропорційності.

При цьому суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина друга статті 9 КАС України).

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Фактично, необхідною передумовою застосування частини другої статті 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Між тим, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верхового Суду України від 11.12.2018 року у справі № 740/1538/17.

Згідно з частинами першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідач до відзиву подав докази у тому числі постанову у ВП 61897063 від 23.04.2020 про стягнення з КП «ЧМБТІ» виконавчого збору у розмірі 17659,40 грн, що відповідає приписам частини третьої стастті 79 КАС України (а.с.64).

Позивач у позові оскаржує протиправність стягнення виконавчого збору у ВП 61897063, тому суд вважає за необхідне дослідити саме постанову у ВП 61897063 від 23.04.2020 про стягнення з боржника виконавчого збору, як таку, що порушує права позивача.

Отже, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи частини другої статті 9 КАС України та добровільне виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження № 61897063, суд приходить висновку про необхідність скасування постанови ВП № 61897063 від 23.04.2020 про стягнення з КП «ЧМБТІ» виконавчого збору у розмірі 17659,40 грн (а.с. 64).

В решті позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Так, згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) на користь КП «ЧМБТІ» підлягає стягненню, сплачений ним при поданні позовної заяви, судовий збір в розмірі 700,67 грн.

Керуючись ст. ст.139, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) виконавчого провадження № 61897063 від 23.04.2020 про стягнення з Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради виконавчого збору у розмірі 17659,40 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) на користь Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради судовий збір у сумі 700,67 грн (сімсот грн)00 коп., сплачений відповідно до платіжного доручення від 26.05.2020 № 1429.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку статей 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: Комунальне підприємство "Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації" Чернігівської обласної ради, просп.Перемоги, 33,м.Чернігів,14000, .

Відповідач: Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), вул.Шевченка, буд.118,м.Чернігів,14027, .

Повний текст рішення виготовлено 04 червня 2020 року.

Суддя І.І. Соломко