Справа № 405/3746/19
Суддя: Іванова Л. А.
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/3746/19
Провадження №2-а/405/102/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2020 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Гершкул М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницькому в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 405/3746/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до інспектора 1 батальйону 4 роти управління патрульної поліції в Одеській області Скопець Дани Миколаївни (65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з адміністративним позовом до інспектора 1 батальйону 4 роти УПП в Одеській області Скопець Д.М., в якому просить скасувати постанову серії ЕАВ № 1144719 від 12.05.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, провадження у справі закрити. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12.05.2019 року близько 11 год. 00 хв. він (позивач) керував транспортним засобом Mercedes Citan, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по швидкісній автомагістралі Київ-Одеса, та був зупинений інспектором поліції Скопець Д.М., яка звинуватила його в порушенні додаткових обмежень швидкості руху, встановлених знаком 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» та притягнула його (позивача) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Однак, на ділянці дороги, на якій він був зупинений, знак 3.29 «Обмеження швидкості руху» відсутній, а встановлено інший попереджувальний знак 1.41, про що він (позивач) зазначив відповідачу у своїх письмових поясненнях. Вважає, що відповідач безпідставно та необґрунтовано зупинила його (позивача) та з порушенням встановленого законом порядку винесла оскаржувану постанову.

Ухвалою суду від 31.05.2019 року зазначений адміністративний позов ОСОБА_1 - залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків адміністративного позову.

Запропоновано позивачу в установлений судом строк усунути вказані в ухвалі недоліки адміністративного позову, а саме: зазначити дійсне місце знаходження відповідача інспектора 1 батальйону 4 роти УПП в Одеській області Скопець Д.М., а також надати до копії позову його додатки для направлення відповідачу.

Ухвалою суду від 10.07.2019 року відкрито провадження у справі за вказаним вище адміністративним позовом та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику в судове засідання учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 14.08.2019 року клопотання представника УПП в Одеській області ДПП Шияновської Ю.О. про залучення до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача УПП в Одеській області ДПП задоволено та залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача УПП в Одеській області ДПП.

Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача не надходило.

Клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від сторін по справі до суду не надходили.

Від відповідача інспектора 1 батальйону 4 роти УПП в Одеській області Скопець Д.М. відзив на позов не надходив.

Від третьої особи УПП в Одеській області ДПП надійшли письмові пояснення, зареєстровані в суді 05.09.2019 року за вх. № 21800, в яких по суті адміністративного позову зазначено, що 12.05.2019 року в ході виконання службових обов`язків інспектор УПП в Одеській області ОСОБА_2 виявила транспортний засіб Mercedes-Benz Citan, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по трасі М-05, 401 км, зі швидкістю 97 км/год і перевищив встановлене дорожнім знаком 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» обмеження швидкості руху 50 км/год на 47 км/год, чим порушив п. 12.9 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з чим нею (відповідачем) було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1144719 від 12.05.2019 року, та яка (постанова) відповідає всім вимогам закону, а її зміст, - обставинам правопорушення. Також зазначено, що лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів Trucam LTI 20/20, яким було здійснено вимірювання швидкості руху автомобіля під керуванням позивача, було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки і хоча даний прилад і було виключено із вказаного державного реєстру, однак він (прилад) був введений в експлуатацію до моменту виключення з державного реєстру, а тому його можна застосовувати за умови позитивних результатів повірки, яку прилад Trucam ТС000752 пройшов. На підставі зазначеного, просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Крім того, третьою особою до письмових пояснень додано як доказ по справі матеріали відео-фіксації з місця адміністративного правопорушення від 12.05.2019 року, на носії інформації - DVD-R диску.

Зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, враховуючи заперечення третьої особи проти позову, викладені у письмових поясненнях, дослідивши докази по справі в їх сукупності, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Положення ст. 5 КАС України є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, яка визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 12.05.2019 року інспектором 1 батальйону 4 роти УПП в Одеській області Скопець Д.М. винесено постанову серії ЕАВ № 1144719 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Вказана постанова мотивована тим, що 12.05.2019 року об 11 год. 04 хв. водій ОСОБА_1 , рухався на транспортному засобі Mercedes-Benz Citan, номерний знак НОМЕР_1 зі швидкістю 97 км/год при допустимій швидкості 50 км/год, чим перевищив швидкість на 47 км/год., що зафіксовано приладом Trucam ТС000752, чим порушив п. 12.10 (порушення додаткових обмежень дозволеної швидкості руху) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивачем оскаржується правомірність винесеного відповідачем інспектором 1 батальйону 4 роти УПП в Одеській області Скопець Д.М. як суб`єктом владних повноважень рішення у формі постанови серії ЕАВ № 1144719 від 12.05.2019 року.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В свою чергу, конкретні правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про Національну поліцію», Правил дорожнього руху.

Як вбачається з п. 12.6. ґ) ПДР України поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

Згідно з п. 12.9 б) ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до п.п. 3.29 Розділу 33 ПДР України заборонний знак «Обмеження максимальної швидкості» забороняє рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові.

Згідно з п. 12.10 ПДР України разом із знаками обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 обов`язково додатково встановлюються відповідні дорожні знаки, які попереджають про характер небезпеки та/або наближення до відповідного об`єкта. У разі коли дорожні знаки обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 встановлені з порушенням визначених цими Правилами вимог щодо їх введення чи з порушенням вимог національних стандартів або залишені після усунення обставин, за яких їх було встановлено, водій не може бути притягнений до відповідальності згідно із законодавством за перевищення встановлених обмежень швидкості руху.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Об`єктом цього адміністративного проступку є суспільні відносини у галузі забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається, зокрема, у формі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Суб`єкт адміністративного проступку - спеціальний (водій транспортного засобу, тобто особа, яка в установленому порядку отримала дозвіл на керування транспортним засобом - водійське посвідчення тощо).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й формі необережності.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із норм, викладених в ст. 77 КАС України, за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає саме на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

При цьому, окремо слід звернути увагу на те, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення третьою особою надано файли з даними вимірювання фото та відео-фіксації правопорушення, створені за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam № ТС000752, на яких 12.05.2019 року о 10 год. 58 хв. на а/д М-05, 401 км, зафіксовано рух автомобіля Mercedes-Benz Citan, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував позивач, зі швидкістю 97 км/год, що містяться DVD-R диску, позначеному написом « ОСОБА_1 ».

Також, як вбачається із сертифіката затвердження типу засобів вимірювальної техніки, виданого 29.08.2012 року Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, засвідчено, що лазерний вимірювач швидкості руху т/з TruCAM LTI 20/20 зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за № У3197-12.

Відповідно до наданого третьою особою свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 15.11.2018 року № 22-01/13818, виданого ДП «Укрметртестстандарт», що міститься DVD-R диску, позначеному написом « ОСОБА_1 », лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 № ТС 000752 відповідає вимогам технічної документації. Свідоцтво чинне до 15.11.2019 року.

Згідно з Експертним висновком Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 27.09.2018 року № 04/02/03-3008, що міститься DVD-R диску, позначеному написом « ОСОБА_1 », у лазерному вимірювачі швидкості TruCAM LTI 20/20 ТС000752 правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IEC 18033-3:2015, із довжиною ключа 256 біт та даний прилад забезпечує конфіденційність, цілісність та автентичність зареєстрованих даних. Термін дії висновку до 27.09.2021 року.

Надаючи оцінку належності і допустимості наданому третьою особою в якості доказу відео-файлу «401км-70-50 км Київ-Одеса», який міститься на цифровому носії інформації DVD-R диску, позначеному написом « ОСОБА_1 », та наданому позивачем відеофайлу «Траса Киев Одесса», який міститься на цифровому носії інформації DVD-R диску, позначеному написом «відеодоказ Погасий» судом відзначається, що зазначені файли відображають ділянку дороги, на якій було зупинено позивача ОСОБА_1 Так, у напрямку руху автомобіля Mercedes-Benz Citan, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , встановлені наступні дорожні знаки по порядку: 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» 70 км/год, далі тимчасовий 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» 50 км/год, і потім - 1.41 «Місце (ділянка) концентрації дорожньо-транспортних пригод» (чорний круг на білому фоні) разом з табличками 7.21.3 «Вид небезпеки», що попереджає про дорожньо-транспортні пригоди, пов`язані з наїздами на пішоходів та 7.2.2, що позначає зону дії дорожнього знаку довжиною 1 км. При цьому, відповідач інспектор поліції ОСОБА_2 пояснила встановлення обмеження максимальної швидкості на даній ділянці дороги концентрацією дорожньо-транспортних пригод зі смертельними випадками.

Судом в свою чергу, відзначається, що згідно з п.п. 8.1, 8.2-1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Відповідно до п.п. 1.39 Розділу 33 ПДР України попереджувальний знак «Інша небезпека (аварійно небезпечна ділянка)» (чорний знак оклику на білому фоні) попереджає про небезпечну ділянку дороги у місцях, де ширина проїзної частини, радіуси заокруглень тощо не відповідають вимогам будівельних норм, а також місце або ділянка концентрації дорожньо-транспортних пригод. При цьому, дорожній знак 1.41 «Місце (ділянка) концентрації дорожньо-транспортних пригод» встановлений лише ДСТУ 4100:2014 «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні вимоги. Умови застосування», а у розділі 33 «Дорожні знаки» ПДР України даний знак відсутній.

Судом відзначається, що Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 106 від 10 жовтня 2001 року, мають вищу юридичну силу, ніж ДСТУ 4100:2014 «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні вимоги. Умови застосування», затверджені Наказом Мінекономрозвитку України від 29.12.2014 року № 1484, а тому встановлення дорожнього знаку 1.41, що не передбачений Правилами дорожнього руху, є порушенням п.п. 8.1, 8.2-1 ПДР України.

Більш того, згідно з п. 12.10-1 ПДР України обмеження дозволеної швидкості руху (дорожні знаки 3.29 та/або 3.31 на жовтому фоні) вводяться тимчасово виключно: у місцях виконання дорожніх робіт; у місцях проведення масових або спеціальних заходів; у випадках, пов`язаних із стихійними (погодними) явищами.

При цьому, як вбачається з п. 12.10-2 а) ПДР України обмеження дозволеної швидкості руху вводяться постійно виключно на небезпечних ділянках доріг та вулиць (небезпечні повороти, ділянки з обмеженою видимістю, місця звуження дороги тощо).

Таким чином, враховуючи, що тимчасовий знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 50 км/год» встановлено у зв`язку з концентрацією дорожньо-транспортних пригод, а дорожній знак 1.41 «Місце (ділянка) концентрації дорожньо-транспортних пригод» Правилами дорожнього руху не передбачений, суд приходить до висновку, що тимчасовий дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год» встановлено з порушенням вимог його введення, передбачених п.п. 8.1, 8.2-1, 12.10, 12.10-1, 12.10-2 а) ПДР України, а тому водій ОСОБА_1 , на підставі п. 12.10. ПДР України, не може бути притягнений до відповідальності згідно із законодавством за перевищення встановлених обмежень швидкості руху.

Крім того, судом відзначається, що особою, яка порушила провадження у справі про адміністративне правопорушення, позивачу інкриміновано порушення п. 12.10 ПДР України, яким передбачено особливості додаткових обмежень дозволеної швидкості руху, тим самим, зазначений пункт не є імперативною нормою, не встановлює для учасників дорожнього руху жодних правил поведінки та обов`язків, а лише передбачає наявність додаткових обмежень дозволеної швидкості руху як елементу регулювання дорожнього руху.

Більш того, впорушення вимог ч. 3 ст. 283 КУпАП, оскаржувана постанова не містить відомостей про місце вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Окрім того, оскаржувана постанова серіїЕАВ № 1144719 від 12.05.2019 року не містить посилання на інші докази (пояснення свідків, речові докази, показання технічних приладів чи технічних засобів тощо) за результатами оцінки яких відповідач встановила порушення вимог п. 12.10 Правил дорожнього руху та прийшла до висновку про наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та винність ОСОБА_1 в його (адміністративному правопорушенні) вчиненні, що в свою чергу об`єктивно позбавляє суд можливості належним чином дослідити докази по справі про адміністративні правопорушення в разі їх наявності та надати їм відповідну правову оцінку на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності рішення суб`єкта владних повноважень.

З огляду на зазначене, враховуючи відсутність в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме: відсутність в діях останнього у відповідній дорожній обстановці перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, суд приходить до висновку, що постанова серіїЕАВ № 1144719 від 12.05.2019 року в справі про адміністративне правопорушення, винесена суб`єктом владних повноважень - інспектором 1 батальйону 4 роти УПП в Одеській області Скопець Д.М. не містить достатніх та беззаперечних доказів порушення позивачем ОСОБА_1 вимог п. 12.10 Правил дорожнього руху, та, як наслідок, вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, більш того, вина позивача не підтверджується будь-якими іншими, передбаченими процесуальним законом доказами.

Як наслідок, судом не встановлено, з яких саме міркувань виходила відповідач інспектор 1 батальйону 4 роти УПП в Одеській області Скопець Д.М., визнаючи позивача винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та у порушенні ним (позивачем) вимог п. 12.10 Правил дорожнього руху, зокрема, як зазначено у постанові серіїЕАВ № 1144719 від 12.05.2019 року про те, що порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху виразилося у перевищенні встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, яким чином давала оцінку та досліджувала обставини, на підставі яких прийшла до такого висновку та винесла постанову по справі про адміністративне правопорушення, притягнувши позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з чим та за наведених вище обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість твердження позивача про безпідставність винесеної відповідачем відносно нього постанови і накладення адміністративного стягнення за відсутності в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивача не проведено всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, на підставі чого адміністративний позов підлягає задоволенню, у зв`язку з чим постанова в справі про адміністративне правопорушення серіїЕАВ № 1144719 від 12.05.2019 року відносно ОСОБА_1 , як така, що винесена суб`єктом владних повноважень в порушення вимог ст.ст. 245, 251, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підлягає скасуванню, а справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення закриттю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 72, 77, 121, 132, 139, 241, 242, 244, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, ч. 1 ст. 122, ст.ст. 251, 254, 256, 283, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до інспектора 1 батальйону 4 роти управління патрульної поліції в Одеській області Скопець Дани Миколаївни (65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серіїЕАВ № 1144719 від 12.05.2019 року, винесену інспектором 1 батальйону 4 роти управління патрульної поліції в Одеській області Скопець Даною Миколаївною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення п. 12.10 Правил дорожнього руху та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 295 КАС України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Третій апеляційний адміністративний суд через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова