Справа № 640/12240/19
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2020 року м. Київ № 640/12240/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправним та скасування рішення від 18.03.2019р., зобов`язання вчинити дії,
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 18.03.2019р.;

- зобов`язання відповідача здійснити перерахунок розміру пенсії позивача з 22.06.2015 з урахуванням стажу роботи у період з 15.07.1976 по 28.09.1978 у Донецькому обласному спеціалізованому будинку дитини та у період з 01.10.1989 по 01.11.1991 у Редакційно-видавничому відділі Донецького облполіграфіздата на підставі записів дублікату трудової книжки ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 18 липня 2019 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та запропоновано відповідачу надати відзив протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та з 22.06.2015 отримує пенсію по інвалідності на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач зазначає, що до загального страхового стажу не було включено періоди його роботи у Донецькому обласному спеціалізованому будинку дитини з 15.07.1976 по 28.09.1978 та періоди роботи у Редакційно-видавничому відділі Донецького облполіграфіздата з 01.10.1989 по 01.11.1991.

Рішенням Головного управління ПФУ в м. Києві від 18.03.2019 відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії по інвалідності відповідно до п. 2.1 постанови Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003, оскільки відсутні підстави для його здійснення.

23 серпня 2019 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якої проти задоволення позову заперечує повністю з підстав правомірності прийняття оскаржуваного рішення, оскільки періоди роботи в будинку дитини з 15.07.1976 по 28.09.1978 та в редакційно-видавничому відділі з 01.10.1989 по 01.11.1991 не враховано до страхового стажу позивача та, як дублікат трудової книжки оформлено не у відповідності з вимогами Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства соціальної політики України від 29.07.1993 №58, а уточнюючі довідки про підтвердження зазначених періодів стажу у матеріалах пенсійної справи відсутні.

Одночасно відповідач повідомив, що документи у тому числі уточнюючі довідки про періоди роботи, видані підприємствами, які знаходяться на тимчасово окупованій території є недійсними та не створюють правових наслідків і відповідно, не можуть бути враховані при призначенні пенсії.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та з 22.06.2015 отримує пенсію по інвалідності на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач зазначає, що до загального страхового стажу не було включено періоди його роботи у Донецькому обласному спеціалізованому будинку дитини з 15.07.1976 по 28.09.1978 та періоди роботи у Редакційно-видавничому відділі Донецького облполіграфіздата з 01.10.1989 по 01.11.1991, у зв`язку із чим, ОСОБА_1 звернулась до Головного управління ПФУ в м. Києві із заявою від 15.02.2019 щодо здійснення перерахунку пенсії, зарахувавши до страхового стажу вказані вище періоди роботи.

Рішенням Головного управління ПФУ в м. Києві від 18.03.2019 відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії по інвалідності відповідно до п. 2.1 постанови Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003, оскільки відсутні підстави для його здійснення.

Крім того, листом від 29.03.2019 №65579/03 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача, що записи про періоди роботи у Донецькому обласному спеціалізованому будинку дитини з 15.07.1976 по 28.09.1978 та у Редакційно-видавничому відділі Донецького облполіграфіздата з 01.10.1989 по 01.11.1991 завірені печатками, які не відповідають Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301, тому не можуть бути зараховані до страхового стажу для обчислення пенсії. Уточнюючі довідки про підтвердження зазначених періодів стажу у матеріалах пенсійної справи відсутні.

Непогоджуючись з оскаржуваним рішенням позивачем подано скаргу до Пенсійного фонду України.

Листом від 28.05.2019 №12365/К-11 Департамент пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України повідомив позивача, що періоди роботи в будинку дитини з 15.07.1976 по 28.09.1978 та в редакційно-видавничому відділі з 01.10.1989 по 01.11.1991 не враховано до страхового стажу, оскільки дублікат трудової книжки оформлено не у відповідності з вимогами Інструкції №58.

Також повідомлено, що документи, в тому числі уточнюючі довідки про періоди роботи, видані підприємствами, які знаходяться на тимчасово окупованій території, є недійсними і не створюють правових наслідків і, відповідно, не можуть бути враховані при призначенні пенсії.

Вважаючи протиправним рішення відповідача від 18.03.2019 та у зв`язку із цим про зобов`язання вчинити певні дії, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 р. (із змінами, станом на 01.04.2015p.), за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства.

Дії органів Пенсійного фонду України щодо призначення (перерахунку) пенсії регулюються Постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 р. «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 р. (із змінами)», далі за текстом Постанова № 22-1.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991p., основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 Постанови № 22-1 для призначення чи перерахунку пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, далі за текстом Постанова № 637.

Відповідно до п. 1 Постанови № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Постанови № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 4.2. Постанови № 22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 разом з заявою від 15.02.2019 щодо перерахунку пенсії було надано до Пенсійного фонду: копію Довідки від 26.08.2015 №9797/06 та копію трудової книжки.

Відповідно до записів трудової книжки позивача, судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала у період з 15.07.1976 по 28.09.1978 нянею в Донецькому обласному спеціалізованому будинку дитини (запис №1-2) та у період з 01.10.1989 по 01.11.1991 головним бухгалтером у Редакційно-видавничому відділі Донецького облполіграфіздата.

Позивачем до матеріалів справи надано копію Довідки від 03.08.2017 №586 Республіканського спеціалізованого будинку дитини міста Донецька ДНР, відповідно до якої підтверджено, що позивач працював в Обласному спеціалізованому будинку дитини м. Донецька на посаді няні в період з 15.07.1976 по 28.09.1978.

Відповідно до ст. 9 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (далі - Закон № 1207-VII) ці довідки є недійсними і не створюють правових наслідків.

Однак, стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані "намібійські винятки": документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У рішенні Європейського суду з прав людини "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" від 23.02.2016 ЄСПЛ констатував, що "Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами...".

Суд приймає до уваги відомості, які зазначені у довідці, та засвідчені підписами головного лікаря та інспектором по кадрам, печаткою із зазначенням коду ідентифікаційного коду підприємства, оскільки вона повністю узгоджується із відомостями, зазначеними у трудовій книжці ОСОБА_1 та з огляду на неможливість позивачу в інший спосіб отримати відомості, зазначені у цій довідці, хоча й не визнає зазначену довідку офіційними документами.

За таких обставин суд вважає, що відповідач безпідставно не зарахував до страхового стажу періоди роботи позивача з 15.07.1976 по 28.09.1978 в Донецькому обласному спеціалізованому будинку дитини та період з 01.10.1989 по 01.11.1991 у Редакційно-видавничому відділі Донецького облполіграфіздата.

Суд вважає за доцільне зазначити, що дублікат трудової книжки позивача Серії НОМЕР_1 містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у вищевказані періоди на вищезазначених підприємствах на посадах. Записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають.

Таким чином, рішення Головного управління ПФУ в м. Києві від 18.03.2019 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії по інвалідності прийнято не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; не обґрунтовано, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок розміру пенсії позивача з 22.06.2015 з урахуванням стажу роботи у період з 15.07.1976 по 28.09.1978 у Донецькому обласному спеціалізованому будинку дитини та у період з 01.10.1989 по 01.11.1991 у Редакційно-видавничому відділі Донецького облполіграфіздата на підставі записів дублікату трудової книжки ОСОБА_1 , суд для належного захисту порушених прав позивача задовольняє їх у спосіб зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до трудового стажу період роботи з 15.07.1976 по 28.09.1978 в Донецькому обласному спеціалізованому будинку дитини та період роботи з 01.10.1989 по 01.11.1991 у Редакційно-видавничому відділі Донецького облполіграфіздата.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1536,80грн. з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) від 18.03.2019 про відмову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) в перерахунку пенсії по інвалідності.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до трудового стажу період роботи з 15.07.1976 по 28.09.1978 в Донецькому обласному спеціалізованому будинку дитини та період роботи з 01.10.1989 по 01.11.1991 у Редакційно-видавничому відділі Донецького облполіграфіздата.

4. Присудити з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 1536,80грн.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до п.3 Розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя В.В. Амельохін