Справа № 487/1627/20
Суддя: Щербина С. В.
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/1627/20
Провадження № 2-а/487/71/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2020 року Заводський районний суд м. Миколаєва

в складі головуючого судді - Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання Рурич І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №487/1627/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови №121746 від 24.12.2019 про накладення адміністративно-господарського штрафу.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги зазначив, що постановою Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області №121746 від 24.12.2019 на нього накладено адміністративно-господарський штраф у розмірі 34000 грн. за порушення законодавства України про автомобільний транспорт, а саме перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу автомобілем МАЗ держаний номер НОМЕР_1 без відповідного дозволу, відповідно до акту №181477, на підставі аб. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" Проте, починаючи із зупинки автомобіля до моменту закінчення проведення габаритно-вагового контролю посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Тернопільської області, які зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, вчинено безліч порушень норм чинного законодавства України.

Так, 22.11.2019 на автодорозі М-12, в межах проведення рейдової перевірки співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Тернопільської області, був зупинений автомобілем МАЗ держаний номер НОМЕР_1 з причепом державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , проте в порушення Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою КМУ №422 від 20.05.2013, причини та підстави для зупинки транспортного засобу водію повідомлено не було. Після чого водію було надано для ознайомлення направлення на рейдову перевірку №006691 від 08.11.2019, але з направлення неможливо було встановити який саме орган державного контролю видав його, не вказано дату та номер наказу Державної служби України з безпеки на транспорті, період проведення рейдової перевірки з 11.11. по 16.11.2019, тобто 22.11.2019 направлення було недійсним. Проте, співробітники УУТБ, усвідомлюючи протиправність та незаконність своїх дій продовжили проведення габаритно-вагового контролю. При цьому, водієм також було зауважено, що ваги знаходились не на рівній поверхні, був значний ухил, який міг бути причиною помилкових показників, при цьому водію не було надано, на його прохання, свідоцтво про повірку ваг та свідоцтво про державну метрологічну атестацію, тобто невідомо чи зважувальне обладнання знаходиться у справному стані. В подальшому було проведення габаритно-ваговий контроль, який в порушення вимог законодавства проводився понад 2 години, та складено довідку про результати здійснення проведення габаритно-вагового контролю та акт про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів №0018890 від 22.11.2019. В подальшому Управлінням Укртрансбезпеки у Миколаївській області було розгляд справу та винесено постанову про накладення штрафу, при цьому без врахуванням наданого ним письмового пояснення з доказами щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт під час проведення габаритно-вагового контролю.

Ухвалою від 20.03.2020 року відкрите провадження у даній справі.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, відзив на даний адміністративний позов не надав, не повідомив про причини неподання відзиву, не заявлялось клопотання про продовження процесуального строку на його подання та не надано.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

22.11.019 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області, у пункті габаритно-вагового контролю автодороги М-12 на 191+100 км, проведено зважування транспортного засобу марки «МАЗ», номерний знак НОМЕР_1 з причіпом BSS НОМЕР_3 , перевізник ОСОБА_1 , водій ОСОБА_2 .

Після проходження габаритно-вагового контролю вказаного транспортного засобу, згідно з довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 22.11.2019 №0018890, було встановлено, що повна маса транспортного засобу 53,15 т.

На підставі виявлених порушень посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області складено: Акт від 22.11.2019 №0481676 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, Довідка від 22.11.2019 №0018890 про результати здійснення габаритно-вагового контролю.

Згідно з абз.16 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

24.12.2019 за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт в.о. заступника начальника Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області Корніло О. винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №121746, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 34000 грн.

Вважаючи вищезазначену постанову про накладення адміністративно-господарського штрафу протиправною, позивач звернувся із даним позовом до суду про її скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 3 п. 1 постанови КМУ №442 від 10.09.2014 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті реорганізовується шляхом злиття з Державною інспекцією України з безпеки на морському та річковому транспорті, а також підпорядкувавши службі, що утворюється - Державній службі України з безпеки на транспорті, Державну спеціальну службу транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Укртрансбезпека).

Відповідно до п. 1 Положення, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

У відповідності до п. 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України №592 від 26.06.2015 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області.

Частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок №1567), державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку № 1567 вказано виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання внутрішніх вантажних перевезень перевіряється:

-наявність визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом:

-виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до п. 16 Порядку №1567, під час рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Пунктом 6 Порядку №879 вказано, що габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Згідно п. 4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок.

Відповідно до п. 19 Порядку №1567, рейдова перевірка проводиться у строк, зазначений у направленні на перевірку.

Згідно наданого до суду копії направлення на рейдову перевірку №0066921 від 08.11.2019 року, вбачається, що направлення видано ОСОБА_3 , ОСОБА_4 головним спеціалістам, ОСОБА_5 старшому державному інспектору для проведення рейдової перевірки транспортних засобів на строк з 11.11.2019 по 16.11.2019. Отже рейдова перевірка проводиться транспортного засобу «МАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , проводилась посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області, поза межами строку зазначеному у направленні на перевірку.

Після проходження габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки МАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , було встановлено про перевищення нормативно-встановлені габаритно- вагових норм на 20%.

При цьому, при винесенні постанови від 24.12.2019 ОСОБА_1 не був присутнім, проте направив до Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області письмові пояснення щодо обставин проведення рейдової перевірки транспортного засобу 22.11.2019 із зазначенням порушень допущених посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області під час проведення перевірки, які не були враховані та не перевірені в.о. заступника начальника Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області під час винесення постанови.

Викладене жодним чином не спростоване відповідачем.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд акцентує увагу, що згідно з частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно положень статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії. Отже, вирішення даної справи залежить від доведеності відповідачем правомірності прийняття спірної постанови.

В той же час, відповідач як суб`єкт владних повноважень відзив на даний адміністративний позов не надав. Більше того, суду також не повідомлено про причини неподання відзиву, не заявлялось клопотання про продовження процесуального строку на його подання. Згідно частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Також, суд враховує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36 від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а постанова №121746 від 24.12.2019 про застосування адміністративно-господарського штрафу є протиправною і підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 5-15, 73-77, 90, 242-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову в.о. заступника начальника Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області про застосування адміністративно господарського штрафу № 121746 від 24.12.2019 в розмірі 34000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: С.В. Щербина