Справа № 359/11671/19
Суддя: Муранова-Лесів І. В.
Дата ухвалення: 2020-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/359/63/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Степаненко А.О.,

за участі представника позивача - Денисюка Р.Б.,

відповідача - Авраменка К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області адміністративну справу за позовом громадянина Чеської Республіки ОСОБА_1 до заступника начальника відділу прикордонної служби - начальника 3-го відділення прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України Авраменка Костянтина Віталійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Окремий контрольно-пропускний пункт «Київ» Державної прикордонної служби, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

21.12.2019 позивач ОСОБА_1 в особі свого уповноваженого представника адвоката Денисюка Р.Б. звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вище зазначеним адміністративним позовом до заступника начальника відділу прикордонної служби - начальника 3-го відділення прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України Авраменка Костянтина Віталійовича про скасування винесеної останнім постанови №

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11 грудня 2019 року заступником начальника відділу прикордонної служби - начальником 3-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України капітаном Авраменком Костянтином Віталійовичем було винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення №006878, якою до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 203 КУпАП було притягнуто, як зазначено в оскаржуваній постанові, громадянина Чехії ОСОБА_1 , та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 гривень. Згідно постанови, 11.12.2019 року о 08 год. 35 хв. громадянин Чехії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушив встановлений порядок перебування на території України, визначений п.п. 2 пункту 2 «Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України», що затверджений постановою КМУ від 15.02.2012 №150, а саме: у пункті пропуску «Бориспіль» на напрямку «Відліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», під час оформлення пасажирів рейсу №111 «Київ-Лондон», подав на паспортний контроль закордонний паспорт громадянина Чехії № НОМЕР_1 на своє ім`я, з відміткою про реєстрацію на території України від 06.12.2018 р., а саме перебував на території України 371 день. Встановлений постановою штраф ОСОБА_1 було сплачено того ж дня, а саме -11.12.2019 року.

Позивач вважає, що вказана постанова винесена з порушенням його прав та чинного законодавства, є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню. Так, 23.04.2019 Постановою серії ПР ЦМУ №002634, підписаною першим заступником начальника Центрального Міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області Пустовіт О.О., на підставі Протоколу про адміністративне правопорушення від 23.04.2019 року, ОСОБА_1 за порушення правил перебування іноземців в Україні притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 гривень. Крім того, 23.04.2019 року головним спеціалістом відділу протидії нелегальній міграції управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області В.М. Чуйко за погодженням тимчасово виконуючого обов`язки начальника управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Р.О. Шаркеліс прийнято рішення про примусове повернення до країни походження громадянина Чехії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та заборонено в`їзд на територію України строком на три роки до 23.04.2022р., зобов`язано його покинути територію України у термін до 03.05.2019р.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою про накладення адміністративного стягнення та рішенням про повернення до країни походження, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідними позовними заявами. За результатами розгляду справи №755/7435/19 Дніпровським районним судом міста Києва 09.09.2019 року винесено рішення, яким позовні вимоги громадянина Чехії ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії першого заступника начальника Центрального Міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Пустовіта Олексія Олександровича щодо складання 23 квітня 2019 року у відношенні громадянина Чехії ОСОБА_1 постанови про адміністративне правопорушення; скасовано постанову серії ПН ЦМУ №002634 від 23.04.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина Чехії ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП України; надіслано справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 203 КУпАП відносно громадянина Чехії ОСОБА_1 на новий розгляд до Центрального Міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області. Зазначене рішення постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2019 року в справі №755/7435/19 залишено без змін. Рішення апеляційного суду набрало законної сили.

За результатами розгляду іншої справи - №755/8480/19 Дніпровським районним судом міста Києва 02.10.2019 року винесено рішення, яким відмовлено з задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Центрального управління Державної міграційної служби України в м. Києві та Київській області про визнання дій протиправними та скасування рішення. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2019 року в справі №755/8480/19 рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 02.10.2019 року скасовано та прийнято нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 23.04.2019 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Чехії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили. Отримавши вищезазначені рішення, представник ОСОБА_1 25.11.2019р. та 6.12.2019 р. звернувся до Державної прикордонної служби України із запитом щодо інформації про наявні обмежень або застережень стосовно вказаного громадянина. У зв`язку із ненаданням вчасно конкретної відповіді та порушенням з боку ДПС строків розгляду, ОСОБА_1 прийнято рішення виїхати з України, не чекаючи відповіді.

Посилаючись на вимоги ст.ст. 245, 246,280,288 КУпАП, зазначає, що, приймаючи оскаржувану постанову відповідач не з`ясував всі істотні обставини справи, оскільки при позивачі знаходилися копії вищезазначених судових рішень, співробітником Державної прикордонної служби не було з`ясовано та встановлено той факт, що майже увесь пропущений строк перебування в Україні був обумовлений триваючим оскарженням неправомірних рішень Державної міграційної служби України щодо нього та неможливістю у зв`язку із цим покинути територію України без настання негативних наслідків для себе. Тобто, позивач перебував у стані крайньої необхідності, яка, відповідно до ст.17 КУпАП виключає адміністративну відповідальність. Зокрема, звертає увагу, що відповідно до ст.18 КУпАП «не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки,... правам і свободам громадян,... якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода». Крім того, звертає увагу, що громадянин Чехи ОСОБА_1 перебував в Україні не вперше і до цього часу жодних проблем з перетином кордону не мав, та, що, не заважаючи на це, ігноруючи вищезазначені обставини, без будь-яких підстав та аргументів, оскаржуваною постановою стягнуто з ОСОБА_1 максимальний штраф у розмірі 5100,00 гривень. Також, вважає, що з урахуванням положень ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення. Зважаючи на те, зазначене порушення має всі ознаки триваючого порушення, було виявлено державним органом України 23.04.2019 року, а тому строк притягнення до адміністративної відповідальності за таке порушення закінчився 23.06.2019 року. Таким чином, притягнення до адміністративної відповідальності 11.12.2019 року було вчинено з пропуском встановленого законом строку. Оскільки ОСОБА_1 вже був притягнутий до адміністративної відповідальності 23.04.2019 року за ч. 1 ст. 203 КУпАП, притягнення його 11.12.2019 року до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 203 КУпАП порушує положення ст. 61 Конституції України.

02.03.2020 заступником начальника відділу прикордонної служби - начальником 3-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України капітаном Авраменком Костянтином Віталійовичем було подано відзив (а.с.49-52), за змістом якого відповідач повністю не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 та наполягає на повній відмові у задоволенні його позову. Зокрема, звертає увагу, що ОСОБА_1 визнає, що перебував на території України з 06.12.2018 та перевищив встановлений іноземцям термін перебування на території України. Також, зазначає, що в статті 17 КУпАП зазначено, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності. Вчинення протиправного діяння в стані крайньої необхідності представляє собою дії правопорушника спрямовані на усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, встановленому порядку управління, але за умов, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена. Крайня необхідність через її правомірність та відсутність складу правопорушення виключає адміністративну, але не виключає цивільно-правову відповідальність. Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові. Підставою крайньої необхідності є небезпека інтересам, які охороняються адміністративним законодавством. Ця небезпека може бути викликана: 1) протиправними діями людини; 2) діями тварин; 3) природними явищами: 4) джерелом підвищеної небезпеки (технічними та транспортними засобами) тощо. Крім того, крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): - небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; - при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; - шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та. яка попереджена. Тому не можна вважати посилання позивача на оскарження ним рішень суб`єктів владних повноважень, як на підставу для застосування інституту стану крайньої необхідності. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у справі № 686/5225/17 від 21.12.2018. Також, зазначає, що частина 1 та ч. 2 ст. 203 КУпАП містять різні об`єктивні сторони складу правопорушення, а отже, не можуть визнаватися як одне й те ж правопорушення. Відтак, підставою для складення ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області відносно позивача постанови про накладення адміністративного стягнення ПН ЦМУ №002634 від 23.04.2019. за порушення передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП, стало його проживання без документів на право проживання в Україні. На відміну від постанови винесеної ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, мною було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 006878 від 11.12.2019, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 203 КУпАП, об`єктивна сторона цього правопорушення полягала у порушенні встановленого терміну перебування іноземця (позивача) на території України.

На думку відповідача, оспорювана постанова не порушує конституційних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому мої дії не спричинюють подвійне притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, вважає, що позивач вірно посилається на ст. 38 КУпАП. але неправильно її застосовує. Органи, які уповноважені складати протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 203 КУпАП, а також розглядати справи цієї категорії є, виключно, органи Державної прикордонної служби України (ст.ст. 222-1. 255 КУпАП). Відтак, виявити правопорушення можуть тільки органи Держприкордонслужби України. У зв`язку з цим вказує, що правопорушення у оспорюваній постанові виявлено органом ДПС України 11.02.2019, то відповідно і справа, розгляд якої відбувся у той же день, розглянута у межах строків передбачених ст. 38 КУпАП. Також зазначає, що позивачу були роз`яснені його процесуальні права, користуючись якими, останній надав у ході розгляду справи про адміністративне правопорушення пояснення від 11.12.2019, у яких визнає свою вину в скоєному правопорушенні та не оскаржує стягнення.

12.03.2020 представником позивача адвокатом Денисюком Р.Б. було подано відповідь на відзив (а.с.60-65), у якій представник додатково звертає увагу, що перевищення ОСОБА_1 строків перебування на території України обумовлено прийняттям Державною міграційною службою України неправомірних рішень щодо нього та, відповідно, необхідністю оскарження зазначених рішень у судовому порядку. За зазначених обставин, вважає, що вина ОСОБА_1 щодо перевищення строків перебування на території України відсутня, тому жодні санкції з цього приводу не можуть бути до нього застосовані. Звертає увагу, що рішенням ЦМУ ДМС у м. Києва та Київської області про примусове повернення до країни походження було заборонено ОСОБА_1 в`їзжати на територію України протягом найближчих трьох років. Зазначена шкода могла бути усунена лише шляхом оскарження в судовому порядку, а заподіяна шкода, у вигляді перевищення строків перебування на території України, є менш значною, ніж відвернена шкода. А також, зважаючи на судову практику (постанова Верховного Суду від 22.04.2019 року в справі №806/2143/18), стверджує, що оскаржувана постанова № 006878 винесена з порушенням вимог ст. 61 Конституції України.

У судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги та підтвердив викладені в адміністративному позові обставини.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з наведених у відзиві підстав.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом ч.2 цієї статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У судовому засіданні встановлено, що заступником начальника відділу прикордонної служби - начальником 3-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України капітаном Авраменком Костянтином Віталійовичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №006878 від 11 грудня 2019 року, якою позивача, громадянина Чехії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 , (згідно з оскаржуваною постановою - ОСОБА_1 ) притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст.203 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 5100 гривень (а.с.6-7).

За змістом даної постанови, відповідачем, суб`єктом владних повноважень зазначено про те, що 11.12.2019 року о 08 год. 35 хв. громадянин Чехії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушив встановлений порядок перебування на території України, визначений підпунктом 2 пункту 2 «Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України», що затверджений постановою КМУ від 15.02.2012 №150, а саме: у пункті пропуску «Бориспіль» на напрямку «Відліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», під час оформлення пасажирів рейсу №111 «Київ-Лондон», подав на паспортний контроль закордонний паспорт громадянина Чехії № НОМЕР_1 на своє ім`я, з відміткою про реєстрацію на території України від 06.12.2018р., а саме перебував на території України 371 день, виходячи з чого порушив встановлений термін перебування на території України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.203 КУпАП (а.с.5-6).

Частиною 2 статті 203 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за недодержання іноземцями та особами без громадянства встановленого порядку реєстрації або порушення встановленого терміну перебування в Україні, виявлені в пунктах пропуску через державний кордон України, а саме: недодержання іноземцями та особами без громадянства встановленого порядку реєстрації або проживання на території України за недійсними документами чи документами, строк дії яких закінчився, або порушення встановленого терміну перебування в Україні, виявлені в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, - тягнуть за собою попередження або накладення штрафу від ста ( 1700 гривень) до трьохсот ( 5100 гривень) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, відповідно до п.2. Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою КМУ № 150 від 15.02.2012 року, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території: 1) протягом наданого візою дозволу в разі в`їзду з держав з візовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України; 2) не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в`їзду з держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Відповідно до п.8 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою КМУ №150 від 15 лютого 2012 року, заяви про продовження строку перебування на території України (далі - заяви) подаються іноземцями та особами без громадянства і приймаючою стороною не раніше ніж за десять та не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення такого строку до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання. Зразок заяви та порядок її розгляду затверджуються МВС.

Та обставина, що позивач є громадянином Чеської Республіки підтверджується документом, що посвідчує особу : закордонний паспорт гр.Чехії НОМЕР_1 від 05.12.2018, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.55).

Суд звертає увагу, що описка, допущена у прізвищі позивача у постанові « ОСОБА_1 » замість ОСОБА_1 , яке позивач вважає правильною транскрипцію свого прізвища -ОСОБА_1 згідно з даними його закордонного паспорта, не позбавляє можливості ідентифікувати особу позивача, яка була встановлена на підставі паспорта виданого позивачу (а.с.55).

Та обставина, що позивач прибув в Україну 06.12.2018 та весь час перед його вильотом 11.12.2019 року перебував на території України та що строк тимчасового перебування в Україні йому не продовжувався, позивачем не оспорюється і, також, підтверджується даними його закордонного паспорта громадянина Чехії № НОМЕР_1 (а.с.55).

Водночас, суд критично оцінює відібрані та складені за допомогою загально прийнятих технічних засобів пояснення від 11 грудня 2019 року, складених заступником начальника відділу прикордонної служби - начальником 3-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України капітаном Авраменком Костянтином Віталійовичем, відповідачем у справі, за змістом яких зазначено, що «на пропозицію дати пояснення про відомі обставини гр. Чехії ОСОБА_1 пояснив наступне: Свою провину у скоєному адміністративному правопорушенні визнаю, не оспорюю допущене порушення і адміністративне стягнення, що на мене накладається».

Так, пояснення від імені ОСОБА_1 не були складені ним власноручно, а наявний лише підпис іноземною мовою. В поясненнях та в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення зазначено, що здійснювався переклад перекладачем Недзельським Юрієм Юрійовичем, проте, відсутні відомості, на якій мові відбувалось спілкування: з якої мови здійснювався переклад пояснення та на яку мову здійснювався переклад постанови (а.с.53,54).

Крім того, в поясненнях взагалі не викладено пояснень особи по суті скоєного адміністративного правопорушення (ас.54), що, на переконання суду, не спростовує доводи, викладені в адміністративному позові, що відповідач не з`ясував всі істотні обставини справи, оскільки при позивачі знаходилися копії зазначених в позові судових рішень, та, що майже увесь пропущений строк перебування в Україні був обумовлений триваючим оскарженням неправомірних рішень Державної міграційної служби України щодо нього та неможливістю у зв`язку із цим покинути територію України без настання негативних наслідків для себе.

Так, з досліджених в судовому документів встановлено, та відповідачем не заперечується, що, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 09.09.2019 року, залишеним в силі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2019 в адміністративній справі №755/7435/19 було частково задоволено позов громадянина Чехії ОСОБА_1 , а саме: визнано протиправними дії першого заступника начальника Центрального Міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Пустовіта Олексія Олександровича щодо складання 23 квітня 2019 року у відношенні громадянина Чехії ОСОБА_1 постанови про адміністративне правопорушення; скасовано постанову серії ПН ЦМУ №002634 від 23.04.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина Чехії ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП України; надіслано справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 203 КУпАП відносно громадянина Чехії ОСОБА_1 на новий розгляд до Центрального Міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (а.с.12-16,17).

За змістом вищевказаного судового рішення було встановлено, що 23 квітня 2019 року першим заступником начальника Центрального Міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Пустовіт Олексієм Олександровичем складено протокол щодо позивача про адміністративне правопорушення, яке передбачено ч. 1 ст. 203 КУпАП, копія якого долучена до матеріалів даної адміністративної справи (а.с.9). Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення ПР ЦМУ 002634 від 23.04.2019 (а.с.9), 23.04.2019 о 17.40 по вулиці Петропавлівська,11 було виявлено гр.Чехії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування іноземців в Україні, проживав без документів на право проживання в Україні.

Крім того, 23 квітня 2019 року першим заступником начальника Центрального Міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Пустовіт Олексієм Олександровичем винесено постанову ПН ЦМУ № 002634 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Скасовуючи ухвалену щодо позивача постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.203 КУпАП, суд зазначив, що порушення процедури складення постанови про накладення адміністративного правопорушення не спростовує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, тому суд приходить висновку про повернення справи про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 203 КУпАП відносно громадянина Чехії ОСОБА_1 на новий розгляд до Центрального Міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області.

Даних щодо розгляду вказаної справи про адміністративне правопорушення Центральним Міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області після скасування вищевказаної постанови від 23.04.2019, матеріли даної адміністративної справи не містять. Проте, відсутність таких відомостей не спростовує того факту, що обставини порушення позивачем строків перебування на території України, державним органам влади стали відомі 23.04.2019 та були підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вказаних в рішенні Дніпровського районного суду м.Києва в квітні 2019 року.

Наведене спростовує твердження відповідача, що факт недодержання позивачем- громадянином Чехії ОСОБА_1 встановленого терміну перебування в Україні, виявлені в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду.

Також, в ході розгляду даної адміністративної справи встановлено, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2019 року в справі №755/8480/19 було скасовано рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 02.10.2019 року у справі за адміністративним позовом Громадянина Чеської Республіки ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києва та Київської області про продовження строку затримання, та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 23.04.2019 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Чехії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18-20).

За змістом вказаного судового рішення, судом апеляційної інстанції зокрема встановлено, що 23 квітня 2019 року головним спеціалістом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м. Києві та Київській області Чуйко В.М. за погодженням тимчасово виконуючим обов`язки начальника управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області Шаркеліс P.O. прийнято рішення про примусове повернення до країни походження громадянина Чехії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заборонено в`їзд на територію України громадянину Чехії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на три роки до 23.04.2022 року. Зобов`язано його покинути територію України у термін до 03.05.2019 року. Повідомити прокурора про прийняте рішення.

Також, Шостий апеляційний адміністративний суд у вказаній справі №755/8480/19 зазначив, що рішення від 23.04.2019 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни складені українською мовою, мовою, якою позивач не володіє. Однак, не зважаючи на даний факт, в порушення вимог чинного законодавча, працівниками міграційної служби не було забезпечено участі перекладача з української мови на чеську мову. Таким чином, за відсутності доказів обізнаності громадянина Чехії ОСОБА_1 , який не є фаховим юристом та не володіє українською мовою, на якій викладено Рішення про примусове видворення до країни походження або третьої країни, яким встановлено, що позивачу необхідно виїхати за межі України до 03.05.2019 року, залишається не доведеним факт ухилення від добровільного повернення до країни походження (а.с.18-20).

Відповідно до положень ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За змістом ч.1 ст.26 Конституції України та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Таким чином, позивач, звернувшись до суду з відповідними адміністративними позовами, використав свої права, гарантовані йому законодавством України.

Як вбачається, з досліджених в судовому засіданні письмових документів, встановлено, що представник позивача адвокат Денисюк Р.Б., отримавши судові рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2019 року, неодноразово, 25.11.2019 та 06.12.2019 звертався до Голови Державної прикордонної служби (а.с.20,21) з адвокатськими запитами щодо наявної у відповідних базах даних Державної прикордонної служби інформації про будь-які обмеження або застереження стосовно громадянина Чеської республіки ОСОБА_1.

Як зазначив під час судового розгляду представник позивача, не дочекавшись відповідей Державної прикордонної служби, громадянин Чеської Республіки ОСОБА_1 , позивач у справі, 11 грудня 2019 року вилітав рейсом №111 «Київ-Лондон», маючи при собі усі вищезазначені судові рішення, які мав пред`явити працівникам Державної прикордонної служби з метою обґрунтування причин перебування на території України.

У відповіді начальника Головного центру обробки спеціальної інформації від 11.12.2019 за №0.184-42126/0/15-19-вих. на адвокатський запит адвокату Денисюку Р. від 25.11.2019 повідомлено, що Державною прикордонною службою України виконується доручення ЦМУ ДМС України у місті Києві та Київській області від 24.04.2019 № 8101.8.1-14427/81.2-19 стосовно громадянина Чехії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо заборони в`їзду в Україну до 23.04.2022 року (а.с.33).

Листом від 24.12.2019 перший заступник начальника Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м.Києві та Київської області адвокату Денисюку Р. на адвокатський запит від 23.12.2019 повідомлено, що на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2019 у справі №755/8480/19, рішення ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області від 23.04.2019 року про примусове повернення із забороною в`їзду в Україну скасовано та повідомлено Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (а.с.34). Копія рішення про відміну заборони в`їзду в Україну гр.Чехії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 24.12.2019 долучена до відповіді разом із Дорученням Головному центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України про відміну заборони в`їзду (а.с.35,36).

Наведене свідчить про те, що Державна прикордонна служба була обізнана про ухвалене щодо позивача рішення про примусове повернення до країни походження, або третьої країни гр.Чехії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною в`їзду на територію України на три роки до 23.04.2022 (а.с.11) та, зі змісту вказаного рішення, була обізнана про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП (адміністративний протокол ЦМУ 002634 від 23.04.2019).

Водночас, ці обставини залишились поза увагою відповідача при винесенні оскаржуваної постанови №006878 від 11.12.2019 про визнання громадянина Чехії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.203 КУпАП

В цьому зв`язку, суд звертає увагу, що за змістом ч.1 ст.203 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті.

З урахуванням викладеного, обставини притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП мали істотне значення, оскільки зазначене порушення встановленого терміну перебування в Україні має всі ознаки триваючого порушення.

Відповідно до ч.1 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду.

Крім того, відповідно до вимог ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Даючи оцінку дослідженим в ході судового розгляду доказам та аналізуючи встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі.

Відповідно до вимог статей 245, 246 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 293 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог п. 7 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення, яка передбачає обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. А саме: слід скасувати оскаржувану постанову та закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з пропущенням строків накладення адміністративного стягнення, оскільки строк притягнення до адміністративної відповідальності за порушення позивачем правил перебування в Україні закінчився 23.06.2019 року, через два місяці з моменту його виявлення, а також, враховуючи ту обставину, що порушення позивачем правил перебування в Україні в період з 07.04.2019 по 23.04.2019 включно (понад встановлений строк перебування 90 днів) вже було предметом відповідного розгляду уповноваженими особами Державної міграційної служби Україні, і повторне притягнення до адміністративної відповідальності за одне й те саме правопорушення не допускається.

Водночас посилання позивача та його представника про наявність підстав для звільнення від адміністративної відповідальності на підставі ст.ст.17,18 КУпАП суд вважає необґрунтованими.

Так, за змістом ст.17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до положень ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Отже, сам факт оскарження позивачем рішень суб`єкта владних повноважень в судовому порядку, не може бути підставою для звільнення його від адміністративної відповідальності, оскільки чинним законодавством чітко визначено, що дія статті 203 КУпАП не поширюється на випадки, коли іноземці чи особи без громадянства з наміром отримати притулок чи бути визнаними в Україні біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту, під час в`їзду в Україну незаконно перетнули державний кордон України і перебувають на території України протягом часу, необхідного для звернення із заявою про надання притулку чи заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідно до Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» (ч.3 ст.203 КУпАП).

Звернення з позовом до суду, з урахуванням підтвердженого та не оспорюваного позивачем факту порушення Правил перебування іноземців в Україні (встановленого терміну перебування в Україні), не може свідчити про наявність обставини крайньої необхідності, оскільки не звільняло позивача, як іноземця, виконати обов`язок виїзду з України.

Проте, безумовно, ці обставини мали бути враховані при визначенні розміру адміністративного стягнення, оскільки, зважаючи на ухвалені судові рішення, права позивач були порушені посадовими особами ЦМУ Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП.

Зважаючи, на встановлені судом порушення вимог ст.61 Конституції України, ст.ст.38,245,246,247,280 КУпАП, а також вимоги ч.3 ст.286 КАС України, оскаржувану постанову слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.203 КУпАП закрити.

Відповідно до ч.5 ст.288 КУпАП позивач звільнений від сплати судового збору, інші документально підтверджені судові витрати по справі не значаться.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 5, 74-77, 139,241-246,250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову заступника начальника відділу прикордонної служби - начальника 3-го відділення прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України Авраменка Костянтина Віталійовича №006878 від 11.12.2019 про визнання громадянина Чехії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.203 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 гривень та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Повернути громадянину Чехії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 від 05.12.2018 року, грошові кошти в розмірі 5100 (п`ять тисяч сто гривень), сплачені ним в якості штрафу відповідно до постанови №006878 від 11.12.2019 (квитанція Ощадбанку від 11.12.2019).

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, та у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 27.05.2020.

Суддя І.В. Муранова-Лесів