Справа № 282/426/20
Суддя: Вальчук В. В.
Дата ухвалення: 2020-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 282/426/20
Провадження № 2-а/282/11/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді: Вальчук В. В.

при секретарі судового засідання: Демчук В. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Любар за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого сержанта поліції Старокостянтинівського ВП ГУНП в Хмельницькій області Машталера Дмитра Вікторовича про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач вказує, що 05 квітня 2020 року старшим сержантом поліції Старокостянтинівського ВП ГУНП в Хмельницькій області Машталером Д.В. винесено постанову серії ЕАК №2345657 про притягнення його, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Відповідно до змісту постанови, він, 05 квітня 2020 року о 21 год. 36 хв. в с.Старий Остропіль по вул.Центральна,2, керуючи автомобілем з номерним знаком, символи якого не читаються з відстані 20 метрів, при зупинці працівниками поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію.

Позивач вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки з неї не зрозуміло за яке із вказаних у ній правопорушень, він притягнутий до адміністративної відповідальності; диспозиція ч.2 ст.122 КУпАП не передбачає відповідальності ні за одне ні за друге зазначених вище правопорушень, а також він вказує, що відповідачем при прийнятті рішення про накладення адміністративного стягнення грубо порушені його права, передбачені ст.268 КУпАП, а зокрема поліцейський не ознайомлював його із ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, не надав можливість надати письмові пояснення по суті адмінправопорушення, не забезпечив можливості скористатися допомогою адвоката, хоча він вимагав цього .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що у зазначений в оскаржуваній постанові день та час, він на належному йому автомобілі рухався із м.Хмельницький в напрямку смт.Любар. Коли в с.Остропіль Старокостянтинівського району, він заїхав на АЗС, до нього підійшов працівник поліції та почав вимагати надати документи. Пред`явивши йому посвідчення водія та технічний паспорт на автомобіль, останній зобов`язав його вийти з автомобіля та відкрити дверки буса, а потім почав оглядати автомобіль з середини. Затим, працівник поліції почав заявляти, що він безпідставно зняв в автомобілі пасажирські сидіння, що в автомобілі відсутні бризговики, що він не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, що на автомобілі не читається номер.

Зі слів працівника поліції йому стало відомо, що той відносно нього виносить постанову про адмінправопорушення, однак останньої тоді не надав. Вказану постанову він отримав 09.04.2020 року.

Позивач у судове засідання не з`явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява у якій він вказує, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному об`ємі та просить суд слухати справу за його відсутності.

Відповідач - старший сержант поліції Старокостянтинівського ВП ГУНП в Хмельницькій області Машталер Д.В. у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.

Згідно ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У відповідності до ч.4 ст.229 КАСУкраїни, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В судовому засіданні встановлено, що постановою серії ЕАК №2345657 від 05.04.2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови серії ЕАК №2345657 від 05.04.2020 року, 05 квітня 2020 року о 21 год. 36 хв. ОСОБА_1 , по вул.Центральній,2 в с.Старий Остропіль Старокостянтинівського району, керував автомобілем марки MERCEDES-BENZ 310 державний номерний знак НОМЕР_1 , при цьому символи номерного знака не читалися з відстані 20 метрів, при цьому водій не увімкнув аварійну світлову сигналізацію при зупинці працівниками поліції, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події складу адміністративного правопорушення, що має бути доведено шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У зв`язку з цим посадова особа зобов`язана розглянути всі сторони адміністративного правопорушення, оцінити його наслідки, переконатись, що внаслідок його вчинення не завдана значна шкода окремим громадянам або суспільству, дослідити обстановку, в якій вчинене порушення, особу порушника, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та інше.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем у цій справі у відповідності зі своїм обов`язком доказування, встановленим ст.77 КАС України, не надано належних доказів на підтвердження правомірності його дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що жодних доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, якою встановлена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, відповідач суду не представив.

Враховуючи принцип змагальності адміністративного процесу та встановлений КАС України обов`язок відповідача щодо доказування правомірності свого рішення, суд вирішує спір на основі викладених в позові аргументів.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене та те, що на виконання вимог законодавства відповідачем не було вжито заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для вирішення справи належним чином, суд доходить висновку про те, що постанова старшого сержанта поліції Старокостянтинівського ВП ГУНП в Хмельницькій області Машталера Дмитра Вікторовича серії ЕАК №2345657 від 05.04.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_2 за ч.2 ст.122 КУпАП є незаконною, в зв`язку з чим вона підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Керуючись ст.ст.5, 9, 122 ч.2, 247, 251, 283, 284 КУпАП, ст.ст.9, 77, 162, 205, 229, 241-246, 255, 286 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Постанову серії ЕАК №2345657 від 05.04.2020 року, винесену старшим сержантом поліції Старокостянтинівського ВП ГУНП в Хмельницькій області Машталером Дмитром Вікторовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП - визнати протиправною та скасувати.

Справу стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП - закрити за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:В. В. Вальчук