Справа № 681/550/20
Суддя: Горгулько Н. А.
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 681/550/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року. м. Полонне

Полонський районний суд Хмельницької області в складі: головуючої судді - Гогулько Н.А.,

з участю секретаря судових засідань - Олійник Л.А.,

представника позивача - адвоката Нурієва Р.Т.,

представників відповідача - Янчук О.В., Солодкої Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полонне адміністративний позов ОСОБА_1 до адміністративної комісії при Понінківській селищній раді Полонського району Хмельницької області про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення незаконною та її скасування,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до адміністративної комісії при Понінківській селищній раді Полонського району Хмельницької області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, у якому просила скасувати постанову адміністративної комісії при Понінківській селищній раді Полонського району Хмельницької області №8 від 16.04.2020 року.

Позов мотивований тим, що 16.04.2020 р. адміністративною комісією при Понінківській селищній раді Полонського району Хмельницької області прийнято постанову № 8 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 3400 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП.

Позивач вважає цю постанову незаконною та протиправною, оскільки сам зміст постанови не відповідає вимогам ст..ст.268,280,282 КУпАП, а протокол вимогам ст..256КУпАП. Вказує, що нею не вчинялося правопорушення, передбачене ч.2 ст.156 КУпАП.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення вона 21.02.2020 р. о 22.12 год., працюючи барменом в кафе « Едельвейс », реалізувала двом неповнолітнім ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пляшку алкогольного напою «Гараж» та пляшку горілки «Грін Дей». Однак, вказані напої вона продала лише одній особі о 21.00 год., яка сплачувала для неї кошти і жодним чином його вигляд не вказував, що він неповнолітній. Проте, ці обставини адміністративною комісією не перевірені і їм не було надано належної правової оцінки.

Таким чином, при розгляді даної справи відповідачем - адміністративною комісією не були належним чином досліджені обставини про те, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 1 56 ч. 2 КУпАП, так як дії по продажу алкоголю фактично були спровоковані працівником Національної поліції, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 156 ч. 2 КУпАП.

Факт вчинення нею правопорушення не підтверджується жодними доказами, адміністративною комісією при розгляді справи не надано оцінку відсутності жодних доказів реалізації товару неповнолітнім, які не були опитані комісією під час засідання, не було допитано також свідка Огородніка , зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення. Копія постанови, що була вручена для ОСОБА_1 містить інформацію про те, що комісія прийняла рішення у складі голови комісії Янчук О.В., заступника голови Філянської, відповідального секретаря Солодкої Т.П., членів комісії Стасюк О.Є.

Зазначене стало підставою для звернення позивачем до суду з даним позовом.

Вважає, що дії відповідача є протиправними, а дана постанова адміністративної комісії є незаконною і підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, з підстав зазначених в позовній заяві. Вважає позов обґрунтованим та, оскільки відповідачем не доведено правомірності прийнятого рішення від 16.04.2020 року, просить позов задоволити.

Представники відповідача - адміністративної комісії при Понінківській селищній раді Полонського району Хмельницької області позов не визнали, пояснювали, що адмінкомісія дійшла висновку про винуватість ОСОБА_1 Постанова про адміністративне правопорушення є законною, оскільки прийнята з дотриманням усіх процесуальних норм законодавства, відповідно до ст..283 КУпАП. Рішення приймалося комісією у складі 7 осіб, які входять до складу комісії. Крім того вказують, що комісією не проігноровано пояснення подані ОСОБА_1 , оскільки їх було додано до матеріалів адміністративної справи. Вказували, що комісією здійснювався виклик свідків у судове засідання, але, за їхніми повідомленнями, в умовах карантину вони не змогли з`явитися на засідання та, оскільки строк накладення адміністративного стягнення виходив, можливості знову відкладати розгляд справи для заслуховування свідків не було, тому комісією приймалося рішення за наявними матеріалами у справі. Також повідомили, що перед засіданням комісії її членами було досконало вивчено усі письмові докази та оглянуто відеодиск тому їх дослідження під час засідання не відбувалося.

Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 03.03.2020 року дільничим офіцером поліції СП Полонського ВП Корейбою Р.В. складено протокол серії АПР18 № 232061 відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.156 КУпАП, в якому зазначено, що 21.02.2020 року близько 22:12 год. ОСОБА_1 , працюючи барменом в кафе « Едельвейс » в смт.Понінка по вул. Перемоги 17 Полонського району , реалізувала двом неповнолітнім громадянам ОСОБА_5 та ОСОБА_3 пляшку алкогольного напою "Гараж" та пляшку горілки 0,2 літра марки «Грін Дей», чим порушила ч.1 ст.15-3 та ч.4 ст.15-3 ЗУ «Про регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

16.04.2020 року адміністративною комісією при Понінківській селищній раді Полонського району Хмельницької області прийнято постанову № 8, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3400 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП .

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

Адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з її правової природи та завдань, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення має здійснюватися з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначених статтею 268 КУпАП.

Відповідно до ст.ст. 16-17 "Положення про адміністративні комісії Української РСР", затвердженого Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 9 березня 1988 року №5540-XI, адміністративні комісії розглядають справи про адміністративні правопорушення, зазначені в статті 218 Кодексу Української РСР про адміністративні правопорушення, підставою для розгляду адміністративною комісією справи є протокол про адміністративне правопорушення, складений у встановленому порядку уповноваженою на те службовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності відповідно до статті 255 Кодексу Української РСР про адміністративні правопорушення.

Обмеження щодо продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів встановлені статтею 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до ч. 1 цієї статті забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів: 1) особами, які не досягли 18 років; 2) особам, які не досягли 18 років; 3) у приміщеннях та на території навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, крім ресторанів, що знаходяться на території санаторіїв; 4) у приміщеннях спеціалізованих торговельних організацій, що здійснюють торгівлю товарами дитячого асортименту або спортивними товарами, а також у відповідних відділах (секціях) універсальних торговельних організацій; 5) у закритих спортивних спорудах (крім пива у пластиковій тарі); 6) з торгових автоматів; 7) на полицях самообслуговування (крім тютюнових виробів у блоках та алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, пива); 8) поштучно (для тютюнових виробів, крім сигар);9) у споживчих упаковках, що містять менш як 20 сигарет; 10) з рук; 11) у невизначених для цього місцях торгівлі.

Частиною 4 ст. 15-3 зазначеного Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» продавця наділено правом отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, документи, які підтверджують вік такого покупця, а отже, ця вимога має спонукати суб`єкта господарювання дотримуватися відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію.

Однак, у законі не міститься вимог про те, щоб продавець при продажі алкогольних напоїв обов`язково вимагав у покупця документ, що засвідчує його особу для встановлення віку. Зазначену вимогу ОСОБА_1 , як бармен могла б виконувати лише у випадку виникнення сумніву щодо віку особи. Як встановлено судом позивач пояснювала, що сумніву щодо того, що незнайомому хлопцеві, який купував в неї алкогольні напої не було 18 років у неї не виникало.

Відповідальність за ч. 2 ст. 156 КУпАП настає у разі порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.156 КУпАП, полягає у порушенні працівником підприємства (організації) торгівлі правил торгівлі тютюновими виробами, зокрема, продаж слабоалкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років.

Суб`єктом зазначеного правопорушення є працівник підприємства (організації) торгівлі.

Формулювання зазначеного складу адміністративного правопорушення свідчить про те, що визначальним є факт продажу працівником торгівлі тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 року затверджено Інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції (надалі Інструкція).

В п. 15 Розділу ІІ Інструкції зазначено, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

В порушення вищезазначених вимог, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що алкогольні напої, які було продано ОСОБА_1 взагалі поліцейським не вилучалися як речові докази, їх огляд не проводився, немає даних про те, де вони перебували на час прийняття рішення у справі (є лише заява ОСОБА_6 про те, що він добровільно віддіє для праівників поліції алкогольні напої, хоча в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що такі не вилучалися), матеріали не містять чек, який би засвідчив факт оплати неповнолітніми за напої. Відеозапис на диску, доданий до протоколу жодним чином не відображає факт продажу алкогольного напою неповнолітнім.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може опитати особу, якщо існує достатньо підстав вважати, що вона володіє інформацією, необхідною для виконання поліцейських повноважень. Для опитування поліцейський може запросити особу до поліцейського приміщення. Надання особою інформації є добровільним. Особа може відмовитися від надання інформації. Проведення опитування неповнолітніх допускається тільки за участю батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога.

Як вбачається з адміністративних матеріалів в них містяться пояснення написані інспектором ОСОБА_13. від імені ОСОБА_7 і лише підписані останнім, які суд не приймає до уваги, оскільки у суду наявні об`єктивні сумніви щодо присутності останнього під час написання цих пояснень, з огляду на те, що в самому протоколі відсутні відомості, що до нього додаються такі пояснення. Теж саме стосується і пояснень ОСОБА_5 , написані лейтенантом поліції ОСОБА_8 . Крім того, судом встановлено, що згідно паспортних даних дійсне прізвище неповнолітнього " ОСОБА_9 ", проте в протоколі прізвище зазначено як " ОСОБА_10 ".

Зі змісту пояснень відібраних у неповнолітніх вбачається, що вони відібрані без присутності будь кого з батьків, іншого законного представника або педагога.

Крім того, свідки неодноразово викликалися на засідання комісії, однак за викликом не з`являлися, суд звертає увагу на положення пункту «d» частини третьої статті 6 Конвенції, яким кожному обвинуваченому гарантовано право допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

Вказані факти свідчать про неналежне оформлення адміністративних матеріалів працівником поліції, а тому такі, неналежним чином оформлені пояснення особи, не можуть бути належними та допустимими доказами у справі та не можуть бути прийняті судом до уваги.

Під час розгляду справи адміністративною комісією було допитано в якості свідків працівників поліції ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Однак суд вважає, що даним свідченням не надано правову оцінку комісією в поєднанні з іншими докказами у справі, оскільки інші докази під час засідання комісії не досліджувалися, під час допиту у якості свідків, останні про відповідальність за дачу завідомо неправдивих пояснень не попереджалися. Як вбачається з матеріалів справи, ці свідки оформляли матеріали та протокол про адміністративне правопорушення та є зацікавленими у позитивному розхгляді цієї справи, саме тому їх лише їх показання не можуть лягати в основу звинувачення ОСОБА_14 у скоєнні правопорушення.

Питання притягнення до адміністративної відповідальності за своїм змістом аналогічно відповідає питанню притягнення до кримінальної відповідальності і різниться тільки у різних ступенях відповідальності.

Провокація (підбурювання) до вчинення злочину з боку правоохоронців є порушенням п.1 ст.6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Відповідно до українського законодавства, рішення ЄСПЛ є для українських судів джерелом права й підлягають застосуванню для правовідносин, що виникають у судовій практиці.

Європейський суд з прав людини виключає відповідальність особи за злочин, вчинений через провокацію зі сторони правоохоронних органів.

Позивач вказує, що притягнення відповідачем її до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП було спровоковане працівником Національної поліції, що виразилось у підбурюванні неповнолітніх до придбання алкогольних напоїв.

Проте, ці обставини адміністративною комісією перевірені не були і їм не було надано належної правової оцінки. Не було допитано свідка ОСОБА_15 , який зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, не допитані неповнолітні особи під час розгляду справи комісією, не надано оцінки усім доказам та не спростовано заперечень позивачаю Таким чином, при розгляді даної справи відповідачем не були належним чином досліджені обставини про те, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 156 ч. 2 КУпАП, так як такі дії могли бути спровоковані працівником поліції.

Також суд зазначає, що, відповідно до ст. 283 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених підчас розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

З аналізу викладеної норми суд приходить до висновку, що опис обставин, установлених під час розгляду справи, повинен містити вказівку на дату, час, місце вчинення адміністративного правопорушення, його суть.

Зі змісту ч. 2 ст.156 КУпАП видно, що опис обставин, крім згаданого вище, має містити дату скоєння правопорушення, ідентифікуючі дані особи, якій продано алкогольні, слабоалкогольні напої або тютюнові вироби (прізвище, ім`я, по батькові, повна дата народження (в постанові лише є зазначено «двом неповнолітнім особам»), а також кількісні й вартісні характеристики проданого напою чи виробу.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що оскаржувана постанова в мотивувальній частині повного опису обставин таких даних не містить.

Крім того, згідно з вимогами ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, правопорушення вчинено 21.02.2020 р., а протокол складено 03.03.2020 р., тобто з порушенням вимог ч.2 ст.254 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Частиною першою-другою статті 77 КАС України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У цьому зв`язку суд зазначає, що відповідачем під час розгляду матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не дотримано вимог ст. 280 КУпАП, не звернуто увагу на неналежним чином складені адміністративні матеріали, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не перевірено чи мав місце факт вчинення адміністративного правопорушення, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які б свідчили про доведеність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП України, відповідачем належним чином не спростовано доводи позивача щодо неправомірності притягнення її до відповідальності та відсутності доказів скоєння нею правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП. Не встановлено обставин, що пом`якшують її відповідальність.

Статтею 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що, всупереч вимогам ст. 280 КУпАП, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, а також наявність складу такого правопорушення в діях позивача не підтверджено належними доказами і не обґрунтовано відповідачем при ухваленні оскаржуваного рішення. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд зазначає, що відповідач в межах даної справи не довів правомірності прийняття оскаржуваного рішення, а відтак позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право з поміж іншого - скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, враховуючи положення ч.1 ст. 247 КУпАП, якою визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП закрити.

Питання про розподіл судових витрат у справі вирішується судом відповідно до вимог статті 139 КАС України.

Згідно частини 1 цієї статті Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 420,40 грн., згідно платіжного доручення та витрати на оплату правничої допомоги в сумі 6100 грн. згідно наданих платіжних доручень та акту виконаних робіт, а всього 6520,40 грн.

Отже, судові витрати, понесені позивачем, в частині сплаченої суми судового збору та оплати послуг правничої допомоги підлягають присудженню на її користь.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 152, 247, 252, 268, 276,283, 287, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 6, 9, 72, 73, 75, 77, 241, 242, 244, 245 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до адміністративної комісії при Понінківській селищній раді Полонського району Хмельницької області про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення незаконною та її скасування задоволити, постанову №8 від 16.04.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Понінківської селищної ради Полонського району Хмельницької області () на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 6520,40 грн.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

У відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.255 КАС України щодо строку на апеляційне оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач - ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_3 , ід код НОМЕР_1 .

Відповідач - адміністративна комісія при Понінківській селищній раді Полонського району Хмельницької області, смт.Понінка Полонського району, вул. Перемоги,51, поштовий індекс 30511, .

Повнипй текст рішення виготовлено 01.06.2020 р.

Суддя Н.А.Горгулько