Справа № 813/753/18
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2020-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/753/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий суддя Кравців О.Р.,

секретар судового засідання Шийович Р.Я.,

від позивача не прибув,

від відповідача не прибув,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом дочірнього підприємства «Санаторій «Моршинкурорт» Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» до Головного управління ДФС у Львівській області про скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату чи несвоєчасну сплату єдиного внеску.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду 21.02.2018 звернулося Дочірнє підприємство «Санаторно-курортний комплекс «Моршинкурорт» до Головного управління ДФС у Львівській області про скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.05.2018, залишеним без змін відповідно до постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2018, позов задоволено повністю, визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління ДФС у Львівській області

Постановою Верховного Суду від 12.07.2019 у справі №813/753/18 (касаційне провадження №К/9901/65091/18) касаційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області задоволено частково; рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.05.2018 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2018 у справі №813/753/18 скасовано; справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 16.10.2019 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Учасникам справи запропоновано надати суду письмові пояснення щодо предмету позову з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 12.07.2019, з наданням підтверджуючих відповідні обставини доказів.

Ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати позивача в порядку передбаченому ст. 48 КАС України замінено на належного дочірнє підприємство «Санаторій «Моршинкурорт» Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця».

07.11.2019 від позивача надійшли пояснення у справі за вх. №412020. Позивач вказав на те, що оскаржуване рішення від 18.12.2017 винесене на виконання рішення ДФС України про результати розгляду скарги від 25.10.2017 №2405886/99-99-11-02-02-25, яким скасоване аналогічне рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 11.09.2017 №00009-21315 та зобов`язано Головне управління ДФС у Львівській області винести нове рішення згідно з вимогами чинного законодавства.

Отримавши нове рішення від 18.12.2017 позивач виявив аналогічні порушення норм законодавства, що і в попередньому рішенні від 11.09.2017 та повторно застосовано право адміністративного оскарження рішення шляхом подання скарги №13-16/01 від 02.-1.2018 на рішення №0000-21315 від 18.12.2017, до Державної фіскальної служби України. У листі від 05.02.2018 зазначено, що така скарга не підлягає розгляду, оскільки питання порушені в скарзі від 02.01.2018 є фактично повторним та вже вирішені по суті.

Позивач покликається на те, що виносячи нове рішення від 18.12.2017 відповідач повторно допустив порушення. Зокрема, штраф у розмірі 10% вказаний без зазначення періоду його нарахування, що є порушенням підпункту 2 п. 2 та п. 7 розділу 7 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Зазначив, що вказане визнано та підтверджено Державною фіскальною службою України.

Також відповідачем всупереч вимогам п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України, п. 7 розділу 7 Інструкції та п. 9 Порядку до оскаржуваного рішення не додано розрахунок фінансової санкції на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, в результаті чого платник податків позбавлений можливості ознайомитися з штрафними санкціями та провести перевірку правильності їх нарахування. Відповідний розрахунок не надано позивачу разом із оскаржуваним рішенням, а наявний у справі стосується повідомлення рішення від 18.09.2017. Оскільки рішення від 18.09.2017 скасоване, відповідний розрахунок не може бути взятим до уваги. На неодноразові вимоги суду і позивача, відповідного розрахунку не долучено до матеріалів справи. Вказаний розрахунок також не містить розрахунку пені 0,1% суми недоїмки. Періоди нарахування штрафних санкцій повторюються по декілька разів, кількість днів нарахування пені та штрафних санкцій не зазначена, що унеможливлює застосування штрафних санкцій до позивача.

Позивач також вказує про те, що рішення від 18.12.2017 видане за №0000-21315, однак за таким же номером виносилося рішення стосовно позивача від 11.09.2017, яке скасоване ДФС України 25.10.2017.

Особливу увагу також позивач звернув на те, що контролюючий орган має право визначити суму зобов`язання протягом 1095 днів, з дня граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, оскільки цього не дотримано, позивач вважає, що з 21.06.2014 бере початок строк давності 1095 днів, за яким можна притягнути платника податків до відповідальності та який закінчився 20.07.2017. Отже рішення №000-21315 від 18.12.2017 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску підлягає скасуванню в зв`язку із пропущенням строку давності притягнення платника податків до відповідальності.

Враховуючи викладене позивач просив позов задовольнити повністю.

11.12.2019 за вх. №47486 від відповідача надійшли додаткові пояснення. Відповідач вказав, що рішення №0000-21315 від 18.12.2017 містить період, за який нарахована штрафна санкція та пеня (з 21.06.2014 по 10.07.2017). Наявне у рішенні розмежування штрафної санкції відповідно до Закону (у розмірі 10% за період до 01.01.2015 89749,39 грн. та 20% з 01.01.2015 459348,11 грн.).

Відповідач вказав, що не погоджується з твердженнями позивача про те, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам абз. 6 п. 58.1 ст. 58 ПК України, оскільки такі відносини регулюються спеціальним законодавством, а саме Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Стаття 58 Податкового кодексу України стосується податкового повідомлення-рішення, а предметом оскарження у цій справі є рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

На виконання вимог Верховного Суду, що зазначені у постанові від 12.07.2019 відповідачем долучено до матеріалів справи копію зворотного боку облікової картки платника податків позивача по єдиному соціальному внеску за спірний період. У матеріалах справи відсутні докази своєчасності сплати єдиного внеску позивачем, а доводи позивача базуються на наявності формальних підстав для скасування оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

Сторони в судове засідання явки уповноважених представників не забезпечили, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи чи іншого змісту не подавали.

З врахуванням приписів ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд продовжив розгляд справи за відсутності представників сторін.

Суд з`ясував фактичні обставини справи, дослідив письмові докази, долучені до матеріалів справи, та, -

в с т а н о в и в :

11.09.2017 Головне управління ДФС у Львівській області винесено рішення №0000-21315 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, відповідно до якого на підставі ч. 10 та п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування вирішено застосувати штраф у розмірі 548997,50 грн. (20% з 01.01.2015) за період з 21.06.2014 до 10.07.2017 та нараховано пеню у розмірі 47933,26 грн. (0,1 суми недоїмки), в сумі загалом 596930,76 грн.

До вказаного рішення сформовано розрахунок /Т.1, арк.спр.12-19/.

Позивач не погоджуючись із вказаним рішення оскаржило таке в адміністративному порядку шляхом подання скарги №13-16/766 від 22.09.2017 до Головного управління ДФС України /Т. 1, арк.спр.20-21/.

Згідно з рішенням про результати розгляду скарги №24058/6/99-99-11-02-02-25 від 25.10.2017 рішення від 11.09.2017 скасовано та визнано таким, що відкликане з дня прийняття цього рішення, скаргу позивача задоволено частково /Т.1, арк.спр.27-29/.

18.12.2017 Головним управлінням ДФС у Львівській області прийнято рішення №0000-21315 або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, відповідно до якого на підставі ч. 10 та п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування вирішено застосувати штраф у розмірі 89749,39 грн. (10% до 01.01.2015), штраф у розмірі 459248,11 грн. (20% з 01.01.2015) за період з 21.06.2014 по 10.07.2017 та нараховано пеню у розмірі 47933,26 грн. (0,1% суми недоїмки), в сумі загалом 596930,76 грн. /Т.1, арк.спр.11/

Позивач повторно не погодившись із рішенням від 18.12.2017 звернувся до Головного управління ДФС України із скаргою №13-16/01 /Т.1, арк.спр.22-26/.

Згідно з листом «Про розгляд скарги» №3297/6/99-99-11-02-02-25 від 05.02.2018 Державна фіскальна служба України повідомило, що питання порушене в скарзі від 02.01.2018 №13-16-01 є фактично повторним та вже вирішено по суті у розумінні п. 7 розділу І Порядку розгляду контролюючими органами скарг на вимогу про сплату недоїмки із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2015 №1124, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.02.2016 за №178/28308. Таким чином скаргу на рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне неперерахування) єдиного внеску від 18.12.2017 №0000-21315 ГУ ДФС у Львівській області не підлягає розгляду ДФС України /Т.1, арк.спр.30-31/.

Позивач не погоджуючись із вказаним рішенням від 18.12.2017, звернувся до суду із цим позовом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.05.2018 за позовом ДП «Санаторно-курортний комплекс «Моршинкурорт» до Головного управління ДФС у Львівській області про скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску, позов задоволено повністю.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2018 це рішення залишене без змін.

Постановою Верховного Суду від 12.07.2019 у справі №813/753/18 (касаційне провадження №К/9901/65091/18) касаційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області задоволено частково; рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.05.2018 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2018 у справі №813/753/18 скасовано; справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надаючи оцінку обставинам у справі та скасовуючи судові рішення у цій справі Верховний Суд виходив з неповного з`ясування судами попередніх інстанцій усіх обставин справи.

Верховний Суд вказав, що визначальним для вирішення справи є встановлення фактів несплати (несвоєчасної) сплати позивачем єдиного соціального внеску на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, а саме: зворотного боку облікової картки платника єдиного соціального внеску Дочірнього підприємства «Санаторно-курортний комплекс «Моршинкурорт» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», а також первинних документів щодо нарахування (декларації, розрахунки) та сплати (платіжні доручення). Крім цього, наголосив, що виключно на підставі встановленого слід надати оцінку правомірності нарахування контролюючим органом штрафних санкцій та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) Дочірнім підприємством «Санаторно-курортний комплекс «Моршинкурорт» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» єдиного внеску, згідно оскаржуваного рішення, у розмірі 596930,76 грн.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1.1. ст. 1 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 1.3 ст. 1 Податкового кодексу України передбачено, що цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Отже положення Податкового кодексу України не поширюються на відносини щодо порядку сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як і відповідальність за порушення такого порядку.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №0740/1050/18.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені у Законі України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон №2464-VI).

Згідно з п. 8 ст. 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 51 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до ч. 10 ст. 9 Закону №2464-VI днем сплати єдиного внеску вважається:

1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів;

2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі;

3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Частиною 11 ст. 9 Закону №2464-VI встановлено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Вимогами п. 6, 10, ч. 1 ст. 1, п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VI передбачено, що недоїмка сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок. Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з ч. 4 ст. 8 Закону №2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Підпунктом 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що адміністрування податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) та інших платежів відповідно до законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (далі податків, зборів, платежів) це сукупність рішень та процедур контролюючих органів і дій їх посадових осіб, що визначають інституційну структуру податкових та митних відносин, організовують ідентифікацію, облік платників податків і платників єдиного внеску та об`єктів оподаткування, забезпечують сервісне обслуговування платників податків, організацію та контроль за сплатою податків, зборів, платежів відповідно до порядку, встановленого законом.

Таким чином здійснення контролю за правильністю сплати єдиного внеску має здійснюватися згідно з приписами вимог Податкового кодексу України.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі Інструкція №449).

Згідно з п. 1 Розділу VII Інструкції №449 за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Пунктом 2 цього розділу встановлено, що згідно з частиною одинадцятою статті 25 Закону до платників, визначених підпунктами 1 - 4 та 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди.

Для платників, зазначених у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, таким періодом є календарний місяць, для платників, зазначених у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, - календарний квартал.

Згідно з п. 5 цього розділу Інструкції на суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка на суму фактично сплаченої недоїмки за кожний день прострочення платежу.

Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Документи, які є підставою для нарахування пені: документи, що підтверджують суму єдиного внеску та строк його сплати, - звіт платника щодо нарахування єдиного внеску (з додатним значенням); вимога про донараховані суми єдиного внеску за актами документальних перевірок або повідомленням-розрахунком; рішення суду.

Відповідно до розділу ІІ Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються інтегровані картки платника за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

Інтегрована картка платника містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в інтегрованій картці платника окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.

Інформаційна система органів ДФС після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в інтегрованій картці платника розрахункових операцій.

Судом встановлено, що контролюючим органом за даними інтегрованої картки платника встановлено факт несвоєчасної сплати позивачем зобов`язань з ЄСВ.

Підставою для застосування штрафних санкцій та нарахування пені згідно з оскаржуваним рішенням стала несвоєчасна сплата (несвоєчасне перерахування) позивачем єдиного внеску у період 21.06.2014 по 10.07.2014.

Так на виконання вимог Верховного Суду, що зазначені у постанові від 12.07.2019 відповідачем долучено копії зворотного боку облікової картки платника податків з єдиного соціального внеску за 2014-2017 роки.

Представник відповідача покликався на те, що матеріали справи не містять доказів своєчасності сплати єдиного внеску позивачем.

15.05.2020 представником позивача до матеріалів справи долучено копії банківських рахунків за 2014-2017 роки.

З метою встановлення фактів несплати (несвоєчасної) сплати позивачем єдиного соціального внеску на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, суд на виконання вказівок суду касаційної інстанції співставив відповідні банківські виписки та копії зворотного боку облікової картки та встановив наявність розбіжностей у вказаних документах між собою у 2014 році.

Судом з копії банківської виписки ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» №1 від 20.06.2014 /Т.2, арк.спр.63-67/, встановлено, що 20.06.2014 позивач здійснив сплату ЄСВ:

- документ №1774 від 20.06.2014 144,82 грн.; отримувач СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ Міндоходів; призначення платежу: ЄСВ (2,6%) утриманий із заробітної плати по угоді ЦПХ за травень, без ПДВ;

- документ №1777 від 20.06.2014 246,21 грн.; отримувач СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ Міндоходів; призначення платежу: ЄСВ (8,41%) нарахований на лікарняні працюючих інвалідів за травень, без ПДВ;

- документ №1779 від 20.06.2014 260,00 грн.; отримувач СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ Міндоходів; призначення платежу: ЄСВ (2%) за травень 2014 утримання з лікарняних, без ПДВ;

- документ №1773 від 20.06.2014 1932,82 грн.; отримувач СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ Міндоходів; призначення платежу: ЄСВ (34,7%) нарахований на заробітну плату по угоді ЦПХ за травень, без ПДВ;

- документ №1775 від 20.06.2014 4000,00 грн.; отримувач СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ Міндоходів; призначення платежу: ЄСВ (33,2%) нарахований на лікарняні за травень, без ПДВ;

- документ №1770 від 20.06.2014 4800,00 грн.; отримувач СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ Міндоходів; призначення платежу: ЄСВ (3,6%) утриманий із заробітної плати працівників за травень, червень, без ПДВ;

- документ №1771 від 20.06.2014 48770,00 грн.; отримувач СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ Міндоходів; призначення платежу: ЄСВ (36,83%) нарахований на заробітну плату за травень-червень, без ПДВ.

Згідно з відомостями зворотного боку облікової картки платника податків позивача, за платежем: єдиний внесок нарахований роботодавцем на суми заробітної плати, винагороди за договорами ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності /Т.1, арк.спр.225/ встановлено, що у вказаній картці відповідні платежі обліковані 24.06.2014; нараховано пеню ЄВ та застосовано штрафну санкцію: документ №1774 0,58 грн., штрафна санкція 14, 48 грн.; документ №1773 7,73 грн., штрафна санкція 193,28 грн.; документ №1777 0,98 грн., штрафна санкція 24,62 грн.; документ №1779 1,04 грн., штрафна санкція 26 грн.; документ №1775 16,00 грн., штрафна санкція 400,00 грн.; документ №1770 19,20 грн., штрафна санкція 480,00 грн.; документ №1771 195,08 грн., штрафна санкція 4877,00 грн.

У розрахунку до оскаржуваного у цій справі рішення від 18.12.2017 /Т.1, арк.спр.13-19, 18/ зафіксовано у вказаному періоді прострочення сплати за вказаними платіжними документами у кількості 4 днів кожне, такі ж суми пені та штрафних санкцій як в зворотному боці облікової картки, та застосований штраф у розмірі 10% своєчасно несплачених сум єдиного внеску.

Разом з тим письмовими доказами, долученими до матеріалів справи підтверджується сплата відповідних сум єдиного внеску саме 20.06.2014, а тому в силу приписів ч. 10 ст. 9 Закону №2464-VI днем сплати відповідних сум позивачем є саме 20.06.2014.

Отже вказані суми за відповідними платіжними документами вказаними вище обліковані відповідачем у зворотному боці облікової картки лише 24.06.2014, прострочення платежів терміном 4 дні кожне не відповідає фактичним обставинам та не підтверджується долученими до матеріалів справи письмовими доказами.

Вказане свідчить про те, що відповідачем неправомірно нараховано позивачу суми пені та нараховано штрафну санкцію за прострочення сплати єдиного внеску за період з 21.06.2014 по 24.06.2014, а тому суми наведені у оскаржуваному рішенні не відповідають дійсності.

Оскільки відповідачем не підтверджено правомірності і достовірності проведеного розрахунку штрафних санкцій та нарахованої пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, що відображений у оскаржуваному рішенні, таке не відповідає критеріям рішення визначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України таке є протиправним та слід скасувати.

При цьому суд позбавлений можливості співставити своєчасність перерахування відповідних сум єдиного внеску за інші періоди 2014 року, 2015 та 2016 рік, оскільки представник позивача покликався на здійснення втручання у роботу підприємства, а саме роботу електронно-обчислювальних машин, що мало наслідком втрату значної частини документів, у тому числі бухгалтерського та податкового обліку. У зв`язку з викладеним розпочато досудове розслідування кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч. 2 ст. 361 Кримінального кодексу України. Вказане підтверджено відповідною заявою підприємства позивача та повідомленням про початок досудового розслідування /Т.1, арк.спр.33, 34/.

Разом з тим суд вважає необґрунтованими покликання позивача на те, що зі змісту оскаржуваного рішення від 18.12.2018, штраф у розмірі 10% вказаний без зазначення періоду його нарахування, оскільки в вказаному рішенні чітко зазначено, що штраф застосовано з період з 21.06.2014 по 10.07.2017, штраф у розмірі 89749,39 грн. 10% до 01.01.2015, штраф у розмірі 459248,11 грн. 20% з 01.01.2015.

Суд погоджується з покликаннями відповідача про необґрунтованість застосування до оскаржуваного у цій справі рішення вимог ст. 58 Податкового кодексу України, позаяк предметом розгляду цієї справи є рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперарухвання) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску регламентованого Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Суд також критично оцінює покликання позивача на строки давності щодо застосування штрафних санкцій, нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску тощо, оскільки згідно з ч. 16 ст. 25 Закону №2464-VI строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується. Аналогічний припис міститься у п. 13 розділі 7 Інструкції №449.

Суд також вважає за доцільне звернути увагу позивачу на те, що згідно з п. 5 розділу 4 Порядку розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09.12.2015 №1124, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.02.2016 за №178/28308 у разі скасування вимоги або рішення контролюючого органу про нарахування пені та накладення штрафу вони вважаються відкликаними з дня прийняття рішення контролюючим органом вищого рівня про повне або часткове задоволення скарги, про що зазначається в рішенні відповідного контролюючого органу.

З огляду на викладене, суд не вважає безумовною підставою для скасування оскаржуваного у цій справі рішення винесення його іншою датою за тим же ж номером.

За приписами ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Проаналізувавши оскаржуване рішення від 18.12.2017, суд дійшов висновку про його невідповідність цим критеріям, а тому воно підлягає скасуванню.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, позивачем підтверджено долученими до матеріалів справи доказами вимоги позовної заяви, а тому суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 294, 295, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління ДФС у Львівській області №0000-21315 від 18.12.2017 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

В судовому засіданні проголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 01.06.2020.

Суддя Кравців О.Р.