Справа № 357/3650/20
Суддя: Кошель Л. М.
Дата ухвалення: 2020-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/3650/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Кошель Л. М. ,

при секретарі - Вангородська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 1 роти патрульної поліції у м. Біла Церква Конюх Аліни Олегівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до інспектора 1 батальйону 1 роти патрульної поліції у м. Біла Церква Конюх Аліни Олегівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи тим, що 30.03.2020 року відповідачка протиправно винесла постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП та наклала на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. за порушення п.33 ПДР, а саме: рухаючись вул. Ярослава Мудрого від Білоцерківської міської лікарні №1, здійснив поворот ліворуч у пров. Гоголя, де здійснив зупинку біля лівого краю проїзної частини в зоні дії знаку 3.34 (стоянка заборонена). Позивач зазначає, що ПДР не порушував, а знак 3.34 (стоянка заборонена) розміщений з порушення ДСТУ 4100-2014. Тому, ОСОБА_1 просив суд скасувати постанову серії ЕАК № 2318130 від 30.03.2020 року.

Представник відповідачки Клепач В.А. подав відзив на позову наяву в якому не погодився з доводами позивача, вказав, що ОСОБА_1 визнає факт зупинки в зоні дії знаку 3.34 (стоянка заборонена), доводи про невідповідність встановленого знака вимогам ДСТУ на увагу не заслуговують, тому просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 30.03.2020 року поліцейська Конюх А.О. винесла постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП та наклала на ОСОБА_1 , який керував автомобілем ВАЗ-21043, д.н.з. НОМЕР_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. за порушення п.33.3 ПДР, а саме: рухаючись вул. Ярослава Мудрого від Білоцерківської міської лікарні №1, здійснив поворот ліворуч у пров. Гоголя, де здійснив зупинку біля лівого краю проїзної частини в зоні дії знаку 3.34 (стоянка заборонена).

Позивач посилається на те, що в порушення ДСТУ 4100-2014 дорожній знак 3.34 (стоянка заборонена) розміщений на меншій відстані від проїзної частини ніж 0,5 м. та розміщений на висоті більше 4 м., тому позивач не бачив його з водійського місця.

Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.6 КАС України).

Адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами (ч.1 ст.286 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII.

За приписами статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно ст. 222 КУАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Крім того, відповідно до положень пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 р. та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122 КУАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 283 КУАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 245 КУАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

За змістом Правил дорожнього руху України, Дорожній знак 3.34 "Зупинку заборонено". Забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до ч.1 ст.121 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Позивач ОСОБА_1 мотивує позовні вимоги тим, що дорожній знак 33.4 (стоянка заборонена) розміщений на меншій відстані від проїзної частини ніж 0,5 м. та розміщений на висоті більше 4 м., що підтверджує фотознімками на яких виконано відповідні заміри.

Відповідно до п.10.2.5 ДСТУ 4100-2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування», відстань від краю проїзної частини, а за наявності узбіччя - від брівки земляного полотна до найближчого до неї краю знака, установленого збоку від проїзної частини, повинна становити від 0,5 до 2 м, а до краю інформаційно-вказівних знаків 5.45 - 5.48, 5.51, 5.53, 5.54, 5.56, 5.58.2, 5.59, 5.61.1 - 5.61.3 - від 0,5 до 5,0 м.

Відповідно до п. 10.2.9 ДСТУ 4100-2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування», відстань від нижнього краю знака (без урахування попереджувальних знаків 1.31.1 - 1.31.6 і табличок до дорожніх знаків) до поверхні дорожнього покриття (висота установлення) крім випадків, спеціально обумовлених стандартом, повинна становити від 2,0 до 4,0 м - у населених пунктах.

Відповідно до ч.2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивач повинен довести ті обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги (ВС/КАС від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17).

На підтвердження заявлених вимог ОСОБА_1 надав суду два фотознімки із зображенням процедури проведення заміру відстані від тротуару до спірного знаку 3.34 за допомогою палиці та два фотознімки виконані в приміщенні де палиці виміряно за допомогою рулетки.

За змістом ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Надані позивачем фотознімки, як докази, не можна вважати достовірними та такими, що підтверджують викладені у позові обставини.

Так, проведені позивачем виміри не можна вважати об`єктивним, оскільки вони виконані не спеціально передбаченими для цього засобами для вимірювання, а підручними знаряддями. Подальше вимірювання таких знарядь у приміщенні за допомогою рулетки не робить самі вимірювання правильними.

Крім того, відповідно до п. п. 10.2.9 ДСТУ4100-2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування», висоту установлення знаків, розміщених збоку від дороги, визначають від поверхні дорожнього покриття на краю проїзної частини. На наданих позивачем фото знімках висота розміщення знака 3.34 (стоянка заборонена) визначалась не з краю проїзної частини, а з тротуару.

Вказані обставини виключають можливість використання отриманих результатів вимірів на підтвердження заявлених вимог.

Будь-які інші докази на підтвердження підстав позову позивач суду не надав.

Оскільки ОСОБА_1 визнав факт виконання зупинки у зоні дії дорожнього знаку 3.34 (стоянка заборонена), а невідповідність встановлення цього знаку вимогам ДСТУ 4100-2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» доказами не довів, у задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 77, 90, 286 КАС України, ст.ст. 122, 251, 283-284 КУпАП, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 1 роти патрульної поліції у м. Біла Церква Конюх Аліни Олегівни про скасування постанови ЕАК №2318130 від 30.03.2020 року про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повне рішення складено 29.05.2020 року.

СуддяЛ. М. Кошель