Справа № 405/2433/20
Суддя: Шевченко І. М.
Дата ухвалення: 2020-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/2433/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2020 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючої судді: Шевченко І. М.

при секретарі: Фришко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП капрала поліції Казаку Дениса В`ячеславовича про визнання протиправною та скасування постанови серії НК № 142962 від 11.04.2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП капрала поліції Казаку Дениса В`ячеславовича, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського взводу № 2, роти № 2, батальйону УПП в Кіровоградській області Казаку Дениса В`ячеславовича від 11.04.2020 року серії НК № 142962, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП України, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити.

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначив, що 11.04.2020 року капралом поліції взводу № 2 роти № 2 батальйону УПП в Кіровоградській області Казаку Денисом В`ячеславовичем стосовно нього, складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 142962, відповідно до якої його визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП України. У постанові поліцейський стверджує, що під час керування транспортним засобом Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 порушено п. 12.4. ПДР, а саме перевищено дозволену швидкість руху на 25 км/год.

Позивачем зазначено, що 11.04.2020 року його було зупинено поліцейським на вул. Полтавській в м. Кропивницький у напрямку руху до аеропорту, біля магазину «Вгаіn» та повідомлено, що причиною зупинки є перевищення допустимої швидкості руху на 22 км/год. Розуміючи, що не міг рухатись з перевищенням швидкості, оскільки тільки виїхав з заправки ANP, що по вул. Кропивницького, він не став сперечатись з відповідачем, надав йому посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Відповідач з вказаними документами прослідував до автомобіля патрульної поліції, де склав постанову та повернув документи. Свідками цих події була його дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 , які чомусь жодним чином не фігурують у справі про адміністративне правопорушення, хоча були безпосередніми свідками подій.

Вважає, що відповідачем винесено оскаржувану постанову із істотним порушенням його прав та правових гарантій.

Постанову винесено «на місці вчинення правопорушення» (просто на дорозі у автомобілі патрульної поліції) та відразу після того, як правопорушення, ніби-то, було вчинено.

За таких умов він не мав часу та, відповідно, фізичної можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП України, зокрема, подати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою, тощо.

При складені протоколу капралом поліції свідомо проігноровані пояснення свідків, які їхали зі ним в автомобілі та могли надати свідчення, що він не скоював правопорушення на підставі, яка входить у протиріччя з вимогами ст. 272 КУпАП «Як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі». Інспектор заявив, що вони не свідки, а зацікавлені особи, але це вирішує не він, а є виключно прерогативою суду згідно з ст. 252 КУпАП.

Відповідач не надав йому доказів вчинення адміністративного правопорушення, на під`їзді до місця стоянки патрульного автомобіля відсутній знак 5.70 "фото-, відеофіксування порушень ПДР", що інформує про можливість контролю за порушенням ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Відповідно до Правил дорожнього руху і Держстандарту ДСТУ 4100:2014, для позначення таких ділянок доріг в ПДД передбачено інформаційно-вказівний знак 5.70 "фото-, відеофіксації порушень Правил дорожнього руху". Як і інші знаки «п`ятої» групи, він повинен встановлюватися безпосередньо перед відповідною ділянкою дороги, а в п. 10.7.63 Держстандарту вказано, що "Для вказівки протяжності ділянки дороги, на якій можливе здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних і технічних засобів, знак 5.70 застосовують з табличкою 7.2.1, або в нижній частині знаку 5.70 розміщують зображення відповідно до таблички 7.2.1".

Звернув увагу, що на офіційному сайті Національної поліції викладена інформація про те, що відеофіксація проводиться виключно на ділянках доріг, де встановлені відповідні дорожні знаки, а патрульні автомобілі у таких місцях мають знаходитися у таких місцях з увімкненими маячками синього кольору. Проте а ні знаку, а ні ввімкнених маячків патрульна машина не мала. Дана обставина може бути підтверджена відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

TRUCAM повинен бути обов`язково опломбований та мати повірочне тавро, інакше такий пристрій вважається неповіреним і результати його фіксації не можуть вважатися допустимим доказом. Це слідує з наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України «Про затвердження Порядку проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації та оформлення її результатів" № 193 від 08.02.2016 року встановлено, що у разі якщо відбиток повірочного тавра або пломбу пошкоджено, чи свідоцтво про повірку втрачено, засіб вимірювальної техніки вважається не повіреним. Його прохання про надання сертифікату, свідоцтва про повірку, а також пред`явлення непошкодженої пломби було проігнороване.

В зв`язку з вищевикладеним змушений звернутися за захистом своїх прав до суду.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не сповістив, через канцелярію суду надав відзив на адміністративний позов, у якому зазначив, що 11.04.2020 року о 12 год. 57 хв. під час несення служби було зафіксовано факт адміністративного правопорушення, а саме ОСОБА_1 . керуючи транспортним засобом DAEWOO LANOS, номерний знак НОМЕР_1 . в м. Кропивницький. вул. Полтавська, 73А, перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті м. Кропивницький на 25 км/год. рухаючись зі швидкістю 75 км/год. Швидкість вимірювалась TRUCAM ТС 000703, чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху України. За вчинення даного правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

В подальшому, даний транспортний засіб був на законну вимогу зупинений. Позивачу було роз`яснено суть скоєного ним правопорушення та запропоновано ознайомитись з доказами, які було зафіксовано на лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TRUCAM LTІ 20/20 № ТС 000703, з сертифікатом затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MІ/І-2903- 2012 від 29.08.2012 року та свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/16811 від 23.10.2019 року, що й було зроблено.

Позивачу було роз`яснено його права, передбачені ст.63 Конституції України та положення ст.268, 307, 308 КУпАП.

Винесення постанови у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на місці без складання протоколу жодним чином не вказує на незаконність та протиправність прийняття рішення.

На підставі зазначеного, відповідач просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, переглянувши відео надане відповідачем, суд на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, відповідно до вимог якої, розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню на підставі наступних фактичних даних.

Так, судом встановлено, що 11.04.2020 року поліцейським взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП капралом поліції Казаку Денисом В`ячеславовичем винесено постанову серії НК № 142962 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Вказана постанова мотивована тим, що 11.04.2020 року о 12 год. 57 хв., ОСОБА_1 керуючи автомобілем - LANOS, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Кропивницький. вул. Полтавська, 73А, рухався зі швидкістю 75 км/год., перевищивши дозволену швидкість руху в населеному пункті на 25 км/год., чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху України. Дане правопорушення було зафіксоване лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TRUCAM ТС 000703.

В силу вимог встановлених правил ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Згідно ч. 1ст. 8 Закону України "Про Національну поліцію", поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, згідно Конституції та Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський, під час виконання своїх службових обов`язків, зобов`язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення про порушення Правил дорожнього руху.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до ч.1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктом 5 розділу IV Інструкції № 1395 "Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі; нормативно-правовий акт № 1395 від 07.11.2015" передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Згідно п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км./год.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стосовно правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam 703 суд вважає за необхідне зазначити наступне.

На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Дійсно, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02 листопада 2015 року № 1362 пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Проте, чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями.

Суд звертає увагу, що така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку.

Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Як вбачається з матеріалів справи лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 №ТС000703 отримав свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, а сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки видано на LTI 20/20 TruCam.

Разом з тим, доказуючи правомірність винесеної постанови, відповідач надав суду диск з записом з лазерного вимірювача.

Проте судом встановлено, що у Реєстрі затверджуваних типів ЗВТ внесений інший тип вимірювальної техніки - вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam ІІ.

Більш того, оскаржувана позивачем постанова містить посилання на застосування працівником поліції, відповідачем по справі, вимірювача швидкості «TruCam 703».

Тобто, судом встановлено розбіжність у назвах лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів, який має відповідне свідоцтво, який міститься у Реєстрі та який зазначено у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Також згідно вимог п. 4 Розділу ІІ Порядку до реєстру вносяться відомості щодо назви та умовного позначення типу ЗВТ. Проте, у порушення цієї вимоги та приписів ст. 16 вищезазначеного Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», судом не вбачається, що не повна та скорочена назви вимірювача швидкості TruCam були приведені у відповідність, що унеможливлює прийти до однозначних висновків про ідентичність вимірювальних засобів швидкості, про який йде мова у свідоцтві про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/16811, виданого ДП Укрметртестстандарт» від 23.10.2019 року, інформація щодо якого міститься у Реєстрі затверджуваних типів ЗВТ та який було застосовано відповідачем.

Отже, на думку суду, оцінювати покази приладу «TruCam 000703» як доказ в розумінніст.251 КУпАП, підстав не має.

Також за змістом ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення.

З огляду на зазначене, законодавцем визначено правові ознаки об`єктивної сторони адміністративних правопорушень у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема час і місце їх вчинення.

Разом з тим, під час судового розгляду не встановлено підтвердження перевищення позивачем швидкості саме у межах міста Олександрія Кіровоградської області, оскільки на відео наданому відповідачем відсутній знак 5.45 «Початок населеного пункту», віддати суд позбавлений можливості встановити, що рух транспортного засобі відбувався в межах населеного пункту.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 90 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідачем не надано доказів, які б повністю спростовували доводи позивача в обґрунтування відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Тобто, відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, не довів правовірність оскаржуваної постанови, яка є предметом оскарження позивачем.

Доказування в адміністративному судочинстві не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на відсутність доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях позивача, а отже рішення відповідача слід вважати необґрунтованим.

Відповідно до ч. 3. ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 11.04.2020 року серії НК № 142962 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.122, 241-246, 255, 286 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП капрала поліції Казаку Дениса В`ячеславовича про визнання протиправною та скасування постанови серії НК № 142962 від 11.04.2020 року - задовольнити частково.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 142962 від 11.04.2020 року, винесену поліцейським взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП капрала поліції Казаку Денисом В`ячеславовичем відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: поліцейський взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП капрал поліції Казаку Денис В`ячеславович, місце розташування місця роботи: 25030, м. Кропивницький, вул. Ю. Бутусова, буд. 22-Б

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда І. М. Шевченко