Справа № 725/2140/20
Суддя: Стоцька Л. А.
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 725/2140/20
Номер провадження 2-а/725/75/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2020 Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

за участю секретаря: Майстрюк В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до В.о. начальника Буковинської митниці Держмитслужби, третя особа: Буковинська митниця Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до В.о. начальника Буковинської митниці Держмитслужби, третя особа: Буковинська митниця Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови.

Посилався на те, що постановою по справі про порушення митних правил №0197/40800/20 від 17.04.2020 року, яка винесена в.о. Начальника Буковинської митниці Держмитслужби Самушко І.К., позивача було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 191 397,51 гривень.

Вказаною постановою було встановлено, що він, маючи статус громадянина-резидента, для перетину митного кордону використовував паспортний документ громадянина Румунії, при цьому ввіз на територію України 11.02.2020 року о 05 год. 03 хв. автомобіль марки «Renault Megane», країна реєстрації Румунія, р.н.з. НОМЕР_1 , через п/п митниці України, в режимі тимчасового ввезення на термін до 1 року, з метою ухилення від сплати обов`язкових митних платежів, що передбачені ч.3 ст. 380 МК України.

Із постановою позивач не погоджується, вважає її незаконною та такою, що не відповідає обставинам події, оскільки була винесена за відсутності належних, достовірних та достатніх доказів.

Так, 18.03.2020 року він звернувся із заявою до Буковинської митниці Держмитслужби про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із неможливістю з`явитися для участі у розгляді справи про порушення митних правил відносно нього, оскільки відповідно до постанови КМУ від 11.03.2020 року №211 на території України введено карантинні заходи. Крім того, зазначив, що бажає скористатись послугами захисника, однак в силу введеного карантину не має можливості укласти угоду про надання правової допомоги.

У подальшому розгляд справи було призначено на 17.04.2020 року, однак його було повідомлено про те, що у зв`язку із карантинними заходами сторонніх осіб, крім працівників Буковинської митниці Держмитслужби, не пропускають до адміністративного приміщення та за таких обставин позивача фактично було позбавлено можливості приймати участь у розгляді даної справи.

Крім того, ОСОБА_1 вважає, що визначений митним органом розмір несплачених митних платежів не ґрунтується на належних і допустимих доказах.

Просив визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил №0197/40800/19 від 17.04.2020 року, якою його було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а провадження у справі закрити.

Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву з письмовими доказами, в якому митний орган позов не визнав, просив відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Представник позивача подав до суду заяву, у якій адміністративний позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про місце дату та час розгляду справи.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що 11.02.2020 року старший державний інспектор відділу митного оформлення №1 м/п «Вадул-Сірет» Буковинської митниці Держмитслужби відносно позивача було складено протокол про порушення митних правил №0197/40800/20 (а.с. 51-53).

Як вбачається із змісту протоколу, інспектором було виявлено порушення: 11.02.2020 року о 05 год. 03 хв. на територію п/п «Порубне» в зону митного контролю в`їхав автомобіль марки «Renault Megane», країна реєстрації Румунія, р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням громадянина ОСОБА_1 , який прямував з України до румунії в приватних справах. Даний громадянин до митного контролю надав контрольний талон для проходження митного контролю по «зеленому коридору», закордонний паспорт громадянина Румунії НОМЕР_2 , виданий 10.12.2019 року, поліцією м. Сучава на ім`я ОСОБА_1 та тех. паспорт на а/м НОМЕР_1 .

Під час проведення митних формальностей, відповідно до інформації, яка міститься в програмно інформаційному комплексі «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЕАІС було встановлено, що ОСОБА_1 слідував через п/п «Порубне-Сірет», м/п «Вадул-Сірет» Чернівецької митниці ДФС та до митного контролю надав паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 .

Маючи статус «резидента», 16.02.2019 року для в`їзду на митну територію України в митному режимі «тимчасове ввезення терміном до одного року» на транспортному засобі марки «Renault Megane», країна реєстрації Румунія, р.н.з. НОМЕР_1 , 2005 року випуску, кузов НОМЕР_4 через п/п «Порубне-Сірет», м/п «Вадул-Сірет» Чернівецької митниці ДФС Борлодян О. використав паспортний документ громадянина Румунії на ім`я ОСОБА_1 .

Таким чином, під час переміщення вказаного транспортного засобу через митний кордон України особа надавала документ, який є підставою для не сплати митних платежів при ввезенні транспортних засобів особистого користування, маючи статус «резидента».

Постановою по справі про порушення митних правил №0197/40800/19 від 17.04.2020 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме у розмірі 191397 грн. 51 коп. (а.с.86-91).

За змістом ст. 485 Митного кодексу України особа притягається до відповідальності у разі заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Такі дії тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Таким чином обов`язковим елементом складу правопорушення є інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Як було встановлено судом, 16.02.2019 року ОСОБА_1 під час ввезення на митну територію України транспортного засобу марки «Renault Megane», країна реєстрації Румунія, р.н.з. НОМЕР_1 , 2005 року випуску, кузов НОМЕР_4 надав паспорт громадянина Румунії.

Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України», якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Отже, спірні правовідносини регулюються нормами Митного кодексу України, Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року, Закону України від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Порядком централізованого оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року №185, а також Порядком розгляду в дипломатичних представництвах або консульських установах України за кордоном клопотань громадян України, які виїхали за її межі тимчасово, про залишення на постійне проживання за кордон, затвердженого наказом Міністерства закордонних справ України від 22.11.1999 №201.

Документом, що підтверджує постійне проживання громадянина України за кордоном, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон зі штампом «Постійне проживання» або таким написом (з відміткою про дату внесення та із зазначенням посади і прізвища особи, яка його внесла), який скріплюється підписом посадової особи та печаткою відповідного територіального підрозділу Міністерства закордонних справ України або дипломатичного представництва чи консульської установи України за кордон.

Як вбачається з дослідженої у судовому засіданні довідки Управління Державної міграційної служби України у Чернівецькій області від 27.02.2020 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться зареєстрованим в с. Стальнівці, Новоселицького району, Чернівецької області за паспортом громадянина України НОМЕР_5 (виданим 27.01.2005 року Новоселицьким РВ УМВС в Чернівецькій області) та користується паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 від 14.07.2011 року (7319) (а.с.62).

Таким чином, оскільки у позивача, станом на 16.20.2019 року наявний був як паспорт громадянина України так і паспорт громадянина Румунії, та він мав постійне місце проживання на території України, отже він у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України та має статус громадянина - резидента.

Згідно ч.3 ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Отже, у даному випадку позивач при тимчасовому ввезенні на територію України транспортних засобів особистого користування повинен був сплатити усі необхідні митні платежі.

Разом із тим, суд враховує положення ч.1 ст.489 МК України, відповідно до яких посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі наведеного та враховуючи те, що розмір стягнення, що повинен бути накладений на порушника за вчинення порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, залежить від розміру несплаченої суми митних платежів, а тому необхідною умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності та накладення, визначеного Законом стягнення, є доведення факту не сплати особою суми митних платежів у певному розмірі.

Так, за змістом п.1 ч. 1 статті 50 МК України для нарахування митних платежів використовуються відомості, зокрема, про митну вартість товарів.

За визначенням ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За нормами статті 57 глави 9 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Як було встановлено судом, матеріали справи про порушення митних правил №0197/40800/20 не містять відомостей про митну вартість товару (транспортного засобу), який ввозився ОСОБА_1 .

Натомість, при визначенні розміру несплачених митних платежів та адміністративного стягнення уповноважений орган керувався службовою запискою №7.2/15-01-09/240 від 03.03.2020 року (а.с. 76-77).

Як вбачається із змісту дослідженої у судовому засіданні службової записки, митну вартість автомобілю марки «Renault Megane», країна реєстрації Румунія, р.н.з. НОМЕР_1 , 2005 року випуску, кузов НОМЕР_4 було визначено на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та фото. Зазначені у ній відомості є інформативними і не можуть бути повністю достовірними, оскільки митна вартість транспортних засобів залежить від технічних характеристик, комплектації транспортного засобу, ознак, що характеризують ступінь зносу, пошкоджень, дефектів (а.с.76-77). Уповноваженим особам запропоновано звернутися до експертів авто товарознавців.

Даючи оцінку зазначеним обставинам, суд зауважує, що 11.02.2020 року ОСОБА_1 під час складення протоколу про порушення митних правил виїжджав саме на автомобілі марки «Renault Megane», країна реєстрації Румунія, р.н.з. НОМЕР_1 , 2005 року випуску, кузов НОМЕР_4 , а отже у митного органу був доступ до вказаного транспортного засобу та можливість належним чином встановити його митну вартість.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що уповноваженою посадовою особою не в повній мірі були виконані вимоги ст. 489 МК України та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Керуючись ст.ст. 5, 9, 72, 77, 80, 90, 94 242, 245, 246, 250, 255, 271, 286, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову №0197/40800/20 від 17.04.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України та надіслати справу на новий розгляд до Буковинської митниці Держмитслужби.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька