Справа № 520/2993/2020
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2020-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

02 червня 2020 р. справа № 520/2993/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Старосєльцевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кіт С.В.,

представника позивача - Шеліпової Ю.А.,

представника відповідача - Шутової А.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу ,-

встановив:

Позивач, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС у Харківській області № 1091 від 21.02.2020 року про проведення фактичної перевірки ФО-П ОСОБА_1 ; 2) стягнення з Головного управління ДПС у Харківській області на користь ФО-П ОСОБА_1 , за рахунок бюджетних асигнувань, судові витрати по справі.

Аргументуючи заявлену вимогу зазначив, що спірний наказ не містить підстав для видання, а тому суперечить закону. Вважає, що контролюючий орган не довів правомірності призначення фактичної перевірки. У зв`язку з чим 25.02.2020 р. позивач не допустив до проведення фактичної перевірки за адресою здійснення діяльності на підставі наказу №1091 від 21.02.2020 року, направлень на проведення фактичної перевірки № 1327,1328 від 25.02.2020 року.

Відповідач, Головне управління ДПС у Харківській області (далі за текстом - владний суб`єкт), з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення зазначив, що діяв у межах вимог чинного законодавства. Зазначив, що перевірка була проведена на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового Кодексу України, яка визначає, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності обставин, визначених Кодексом, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Суд, вивчивши доводи позову і відзиву на позов, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

За матеріалами справи судом встановлено, що 21.02.2020р. відповідач прийняв наказ №1091 "Про проведення фактичної перевірки", згідно яким передбачалось проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) за місцем провадження господарської діяльності - в об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 .

25.02.2020 року на підставі наказу №1091 від 21.02.2020 року, направлень на проведення фактичної перевірки № 1327,1328 від 25.02.2020 року до господарського об`єкту, в якому здійснює свою діяльність ФО-П ОСОБА_1 , прибули посадові особи ГУ ДПС у Харківській області з метою проведення фактичної перевірки з питань дотримання вимог Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 року.

На підставі абз.5 п.п. 81.1. ст. 81 Податкового Кодексу України, посадових осіб Головного управління ДПС у Харківській області не було допущено до проведення фактичної перевірки у зв`язку із невідповідністю наказу Головного управління ДПС у Харківській області № 1091 від 21.02.2020 року про проведення фактичної перевірки вимогам абз. 3 п.п. 81.1 ст. 81 Податкового Кодексу України, про що було складено Акт про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки № 1155/20-40-05-10-09/ НОМЕР_1 на бланку №010129.

Як з`ясовано судом, юридичною підставою для прийняття спірного рішення суб`єктом владних повноважень обрано приписи п. 80.2.5 ст. 80 Податкового кодексу України.

Перевіряючи відповідність закону, зокрема, ч. 2 ст. 2 КАС України, спірного рішення суб`єкта владних повноважень, суд зазначає, що з 01.01.2011 р. правовідносини з приводу проведення контролюючими органами перевірок платників податків унормовані, насамперед, приписами Податкового кодексу України.

Так, у розумінні п. 41.1 ст. 41 Головне управління Державної податкової служби у Харківській області є контролюючим органом.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За визначенням п. 75.1.3 ст. 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Системно проаналізувавши положення ст.ст. 77-81 Податкового кодексу України, суд доходить висновку, що вимоги до змісту наказу про призначення як планової документальної перевірки, так і позапланової документальної перевірки, документальної невиїзної перевірки, фактичної перевірки сформульовані лише в абз. 3 п. 81.1 ст. 81 згаданого кодексу, де вказано, що в наказі зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

У спірному наказі у якості передбаченої законом підстави наведена норма п. 80.2.5 ст. 80 Податкового кодексу України.

Суд бере до уваги, що відповідно до п. 80.2.5 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Враховуючи правовий характер суспільних відносин, у межах яких відбувається обіг спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, пального, а також наявність у Держави інтересу у нерозголошенні джерел одержання відомостей про ймовірно протиправні дії суб`єктів права, котрі згідно з законом не підлягають обов`язковій документальній фіксації (закріпленню) (на відміну від відносин з приводу справляння податків і зборів), суд вважає, що сама по собі обставина відсутності у тексті наказу про призначення фактичної перевірки інформації про факт допущеного платником податків порушення не спричиняє жодних юридичних дефектів цього рішення суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, суд вважає, що наведена обставина не може бути кваліфікована як самостійна та достатня підстава для скасування рішення контролюючого органу про призначення фактичної перевірки.

Водночас з цим, суд зазначає, що підставою для скасування спірного рішення контролюючого органу про призначення фактичної перевірки в частині є виявлений судом факт явної та однозначної невідповідності між обраною суб`єктом владних повноважень юридичною підставою для прийняття спірного рішення (п. 80.2.5 ст. 80 Податкового кодексу України) та визначеним у тексті спірного наказу предметом перевірки.

Так, суд зауважує, що п. 80.2.5 ст. 80 Податкового кодексу України не має жодного відношення ані до оформлення трудових відносин з працівниками, ані до обігу готівки, ані до проведення касових операцій, ані до здійснення розрахункових операцій, позаяк призначення фактичних перевірок з цих питань передбачено іншими пунктами ст.80 цього кодексу, на які контролюючий орган при виданні наказу не посилався.

Отже, лише: 1) наявність інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків; 2) отримання вказаної інформації в установленому законодавством порядку;3) або здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є підставою для проведення перевірки саме з цих питань.

З відзиву на позов та пояснень представника відповідача у судовому засіданні судом з`ясовано, що підставою для видання спірного наказу не було отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків.

Спірний наказ виданий з підстав здійснення контролюючим органом функції, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального і зазначенням підстави для її проведення, а саме: п. 80.2.5 п.80.2.ст.80 Податкового кодексу України, що відповідає вимогам чинного законодавства та цілком узгоджується з правовою позицією викладеної у постанові Верховного Суду від 20.03.2018р. по справі №820/4766/17.

Разом з тим, в постанові від 11.06.2019 року по справі №1440/2045/18 Верховний Суд дійшов до наступного висновку: "Суд не погоджується з висновком апеляційної інстанції, що для проведення перевірки достатньо вказати номер підпункту статті Податкового кодексу України, особливо, якщо вказаний підпункт містить декілька обґрунтувань для проведення перевірки... Суд погоджується з доводами касаційної карги, що з аналізу спірного наказу неможливо встановити, що саме необхідно перевірити в межах цієї фактичної перевірки та що слугувало для призначення такої перевірки. З урахуванням зазначеного, Суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що податковий орган не довів суду наявність правових підстав для винесення оскаржуваного наказу."

Стосовно твердження відповідача стосовно того, що спірний наказ Головного управління вичерпав свою силу закінченням строку, суд наголошує, що згідно з текстом спірного наказу перевірка має бути проведена з 17.05.2019р.

Будь-яких чітких часових обмежень у періоді часу, протягом якого може бути проведена призначена фактична перевірка, наказ не містить.

Разом з тим, у тексті наказу наявне посилання контролюючого органу на п. 82.3 ст. 82 Податкового кодексу України.

Саме цією нормою кодексу і запроваджено обмеження відносно тривалості фактичної перевірки у 10 діб. Отже, з огляду на викладену норму, спірний наказ вичерпав би юридичну дію з настанням 28.05.2019 р.

Проте, у ході розгляду справи з відомостей комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» судом встановлено, що, Головне управління ДПС у Харківській області звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд накласти адміністративний арешт коштів на всіх відкритих рахунках у банках та банківських установах, що обслуговують платника податків Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) та 13 квітня 2020 р. відкрито провадження в адміністративній справі № 520/4547/2020. 12.05.2020р. провадження в даній адміністративній справі зупинено, у зв`язку з тим, що обставини та докази, які є підставою позову у цій справі, є предметом дослідження в справі №520/2993/2020 і рішення суду у справі №520/2993/2020 безпосередньо впливає на вирішення спору по справі №520/4547/2020, оскільки необхідність накладення адміністративного арешту відповідача, позивач аргументує недопущенням службових осіб контролюючого органу до проведення перевірки на підставі вищезазначеного наказу.

Отже, спірний наказ не вичерпав свою дію фактом його виконання, допуску до перевірки, який нівелював би правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки не відбулося.

Таким чином, суд доходить висновку, що оскаржуваний наказ створив для позивача юридичні наслідки, безпосередньо вплинувши на його права і обов`язки у сфері публічних правовідносин.

Критерії законності рішення (діяння, тобто управлінського волевиявлення як такого) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України і обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта ч.2 ст.77 КАС України.

З положень наведеної норми процесуального закону слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності за стандартом доказування - «поза будь-яким розумним сумнівом», у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - «баланс вірогідностей».

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, суд констатує, що у ході розгляду справи владним суб`єктом не подано доказів відповідності закону оскарженого рішення (діяння), а обсяг використаних доказів та обрані мотиви не дозволяють визнати юридично правильними та фактично обґрунтованими ті підстави, які покладені адміністративним органом в основу оскарженого рішення.

Відтак, спірне рішення суб`єкта владних повноважень підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Розподіл судових витрат здійснюється в порядку статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. 242-246, 255, 295, пп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Харківській області № 1091 від 21.02.2020 року про проведення фактичної перевірки Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 .

Стягнути на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (місце знаходження - АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (місце знаходження - м.Харків, вул.Пушкінська,46, код ЄДРПОУ - 43143704) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102грн. (дві тисячі сто дві гривні).

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати виготовлення повного судового рішення).

Судове рішення у повному обсязі виготовлено 03.06.2020р. у порядку ч. 3 ст. 243 КАС України

Суддя О.В.Старосєльцева