Справа № 804/18599/14
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

03 червня 2020 року Справа №804/18599/14

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Турової О.М.,

суддів: Єфанової О.В., Олійника В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро питання про поновлення провадження в адміністративній справі №804/18599/14 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області про визнання незаконним та скасування наказу від 27.10.2014р. №2239 о/с, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення завданої моральної шкоди в розмірі 50000,00грн.,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області про визнання незаконним та скасування наказу від 27.10.2014р. №2239 о/с, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення завданої моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн.

Означену справу розподілено судді Пруднику С.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2015 року провадження в адміністративній справі №804/18599/14 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області про визнання незаконним та скасування наказу від 27.10.2014 р. №2239 о/с, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення завданої моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн. було зупинено до прийняття рішення Конституційним Судом України у справі за зверненням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень п. 6 ч. 1, п. п. 2, 13 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про очищення влади" від 16.09.2014 року, 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України положень ч. ч. 3, 6, ст. 1, ч. ч. 1-4, 8 ст. 3, п. 2 ч. 5 ст. 5, п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади».

20.12.2016 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про поновлення розгляду адміністративної справи №804/18599/14.

Розпорядженням №2348 д від 21.12.2016р. у зв`язку із закінченням повноважень судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудника С.В. було призначено повторний автоматичний розподіл справи №804/18599/14.

Вищевказану справу повторно розподілено судді Туровій О.М.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2016р. адміністративну справу №804/18599/14 прийнято до провадження та призначено клопотання ОСОБА_1 про поновлення провадження у справі до розгляду у судовому засіданні. Розгляд справи здійснювався колегіально у складі колегії суддів: головуючий суддя: Турова О.М., судді: Єфанова О.В., Чорна В.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року провадження в адміністративній справі №804/18599/14 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області про визнання незаконним та скасування наказу від 27.10.2014 р. № 2239 о/с, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та стягнення завданої моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн., до прийняття рішення у справі Конституційним Судом України за зверненням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень п. 6 ч. 1, п. п. 2, 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про очищення влади» від 16.09.2014 року, 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України положень ч. ч. 3, 6, ст. 1, ч. ч. 1-4, 8 ст. 3, п. 2 ч. 5 ст. 5, п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади» було зупинено.

23.09.2019 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про поновлення провадження у справі.

30.09.2019 року на виконання розпорядження керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду Чуфарової Н.А. на підставі службової записки судді Турової О.М. про зміну складу колегії суддів в адміністративній справі №804/18599/14, у зв`язку із відрахуванням судді Чорної В.В. зі штату суду та призначенням її на посаду судді Апеляційної палати Антикорупційного суду, відповідно до п.п. 2.3.25. п.2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду внесено зміни до складу колегії у справі за допомогою автоматизованої системи документообігу та визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: Турова О.М., судді: Єфанова О.В., Олійник В.М.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення провадження в адміністративній справі №804/18599/14 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області про визнання незаконним та скасування наказу від 27.10.2014р. №2239 о/с, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення завданої моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн. відмовлено.

Водночас, загально відомою є інформація, що 20.11.2014 р. Верховний Суд України звернувся до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 6 частини першої, пунктів 2, 13 частини другої, частини третьої статті 3 Закону України «Про очищення влади».

Крім того, 20.01.2015 року 47 народних депутатів України звернулися до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин третьої, шостої статті 1, частин першої, другої, третьої, четвертої, восьмої статті 3, пункту 2 частини п`ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади».

Також, 16.03.2015 року Верховний Суд України звернувся до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності (конституційності) положенням частини третьої статті 22, частини першої статті 38, статті 58, частини другої статті 61, частини першої статті 62, частини першої статті 64 Конституції України (конституційності) частини третьої статті 1, пунктів 7, 8, 9 частини першої, пункту 4 частини другої статті 3, пункту 2 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про очищення влади».

Ухвалою від 01.04.2015 року Перша колегія Конституційного Суду України об`єднала провадження за вищевказаними трьома конституційними поданнями в одне конституційне провадження.

На офіційному сайті Конституційного Суду України (http://www.ccu.gov.ua/uk/publish/article/275190) розміщено інформацію, що ухвалами колегії суддів Конституційного Суду України відкриті конституційні провадження за вищезазначеними зверненнями, та ухвалами колегії суддів Конституційного Суду України справи об`єднані в одне конституційне провадження, розглядаються справи судом з 16.04.2015 року.

Судом встановлено, що станом на 03.06.2020 року відсутня офіційна інформація щодо розгляду Конституційним Судом України вищезазначеної справи, об`єднаної в одне конституційне провадження.

Водночас, згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмету позову для заявника у справі.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Європейський суд з прав людини зазначає, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Суд зазначає, що у зв`язку з тривалим розглядом Конституційним Судом України справи №5-уп/2017 може бути порушене право позивача на законне сподівання щодо відновлення порушених прав, у актуальний для нього час.

Відповідно до частин першої, другої статті 152 Конституції України (в редакції, яка діяла на час постановлення ухвали про зупинення провадження у справі) закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

За вказаним принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 1997 року № 8-зп/1997).

Отже, за чинного правового регулювання закони, інші правові акти або їх окремі положення втрачають чинність у визначений Конституційним Судом України день, але не раніше дня ухвалення ним рішення. Виключенням із цього правила може бути надання нормі права ретроактивної дії у випадках пом`якшення або скасування юридичної відповідальності фізичної особи (стаття 58 Конституції України; Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99).

З аналізу вищевикладеного слід дійти висновку, що у разі прийняття Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності окремих положень Закону України «Про очищення влади» за наслідками розгляду конституційного подання та конституційної скарги останні втратять чинність лише з моменту ухвалення відповідного рішення, тобто, на майбутнє.

Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними в ухвалі від 03.10.2018 у справі №824/260/16-а.

У свою чергу, 17.10.2019р. Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) прийнято рішення у справі «Полях та інші проти України» (заяви №№ 58812/15, 53217/16, 56099/16, 23231/18 та 47749/18), яка стосувалась звільнення п`яти державних службовців згідно із Законом про очищення (люстрацію) влади 2014 року.

За наслідками розгляду справи «Полях та інші проти України» ЄСПЛ дійшов висновку про порушення, в тому числі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, розглядаючи справу перших трьох заявників як скаргу на тривалість внутрішнього судового розгляду, який тривав понад чотири з половиною роки на одному рівні юрисдикції, включаючи провадження в Конституційному Суді про конституційність Закону про люстрацію, ЄСПЛ констатував, що специфіку судочинства в Конституційному Суді потрібно враховувати при розгляді питання тривалості провадження у справах заявників, однак цей фактор не надає повне пояснення затримки судового розгляду в таких справах.

Як зазначив ЄСПЛ, Верховний Суд попросив терміново розглянути питання про конституційність Закону про люстрацію, a Уряд не показав, що інші нагальні справи Конституційного Суду мають перевагу. 3 липня 2017 року на рівні Конституційного Суду не відбулося ні жодних суттєвих подій, поза межами обговорень, ні переконливих пояснень того, чому встановлені законом строки розгляду зазначеного питання були перевищені.

3 огляду на вказане, ЄСПЛ дійшов висновку, що тривалість провадження у справах перших трьох заявників не може вважатися розумною, і відхилив заперечення Уряду щодо невичерпання засобів судового захисту. Він також постановив, що було порушено право трьох заявників на судовий розгляд у розумні строки.

Також у справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що з метою забезпечення розгляду справи у межах розумного строку та реалізації права особи на доступ до правосуддя необхідно поновити провадження у справі.

Вказана правова позиція з аналогічних питань викладена в постанові Верховного Суду від 12.12.2019р. по справі №826/25204/15.

Згідно з частиною першою статті 237 КАС України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Відповідно до частини третьої статті 237 КАС України провадження у справі продовжується зі стадії, на якій його було зупинено.

Окрім того слід зазначити, що 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017р., яким КАС України викладено в новій редакції.

Відповідно до пункту 10 Розділу VII Перехідних Положень КАС України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Так, за приписами частини 1 статті 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Частиною третьою статті 12 КАС України передбачено, що загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

За змістом частини 3 статті 257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи;6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною 1 статті 179 КАС України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Враховуючи предмет спору, характер спірних правовідносин, склад сторін та необхідність подальшого вирішення питання про заміну або правонаступництво первинних учасників справи (відповідачів), з урахуванням спливу значного часу після відкриття провадження у справі до його зупинення та поновлення, а також проведену реорганізацію в органах внутрішніх справ, внаслідок якої відбулася ліквідація територіальних органів Міністерства внутрішніх справ та утворення територіальних органів Національної поліції тощо, а також зважаючи на обсяг доказів та предмет доказування, необхідність витребування додаткових доказів тощо, колегія суддів, з метою повного та всебічного встановлення обставин справи, вважає за необхідне з власної ініціативи поновити провадження у справі та призначити її розгляд за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 236, 237, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Поновити провадження в адміністративній справі №804/18599/14 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області про визнання незаконним та скасування наказу від 27.10.2014р. №2239 о/с, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення завданої моральної шкоди в розмірі 50000,00грн.

Розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, колегією суддів у складі: головуючий суддя - Турова О.М., суддя - О.В.Єфанова, суддя - В.М.Олійник.

Призначити підготовче судовове засідання на 17 червня 2020 року о 10:00 год. у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: м.Дніпро, вул. Академіка Янгеля, 4, зала судових засідань № 11.

Копію ухвали надіслати особам, які беруть участь у справі.

Особам, які беруть участь у справі, направити повістки про виклик до суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://adm.dp.court.gov.ua/sud0470/gromadyanam/csz/.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Турова

Судді О.В.Єфанова

В.М.Олійник