Справа № 1.380.2019.006653
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2020-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.006653 пров. № А/857/2269/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Матковської З.М., Шавеля Р.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року у справі № 1.380.2019.006653 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Сидор Н.Т. у м. Львів Львівської області 16.01.2020 року в порядку спрощеного позовного провадження, дата складення повного судового рішення не зазначена), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 , позивач) звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (надалі також ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач), в якому просила суд:

- визнати протиправними дії Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова, правонаступником якого є ГУ ПФУ у Львівській області, щодо застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% замість 1,35% при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі також Закон № 1058-IV), що призвело до тривалого заниження розміру пенсійних виплат;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області нарахувати та виплачувати пенсію відповідно до Закону № 1058-IV із застосування величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35% згідно з пунктом 4-4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, починаючи з 01.10.2017 з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, який просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог, наводячи норми матеріального права та окремі обставини справи, вказує, що ГУ ПФУ у Львівській області діяло правомірно та в межах норм чинного законодавства, оскільки пенсія позивачці призначена з 08.08.2012 відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» (надалі також Закон № 3723-XII), переведення з пенсії державного службовця на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV здійснено із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1%. Також звертає увагу апеляційного суду на те, що позивач звернулася до суду 11.12.2019 з позовними вимогами щодо нарахування та виплати пенсії з 01.10.2017, тому пропустила строк звернення до суду.

Позивач надала суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що висновки суду першої інстанції є вірними, ґрунтуються на матеріалах справи та нормах чинного законодавства, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року залишити без змін.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 08.08.2012 призначено пенсію відповідно до Закону № 3723-XII. З 01.10.2017 позивачку переведено на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV.

07.11.2019 позивачка звернулася до Галицького відділу обслуговування громадян в м. Львові Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Львівській області з заявою про проведення з 01.10.2017 перерахунку пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%

Відповідач листом від 15.11.2019 № 13413/207/К-20/11.03-06 повідомив позивача про те, що розмір пенсії за віком визначений відповідно до вимог чинного законодавства на підставі документів пенсійної справи. Крім того, вказав, що величина оцінки одного року страхового стажу 1,35% застосовується виключно при первинному призначенні пенсії згідно Закону № 1058-IV.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що при автоматичному перерахунку пенсії позивача, проведеного на виконання вимог пункту 4-7 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV відповідач з 01.10.2017 зобов`язаний був застосувати середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислену як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції і надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апелянта, зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом № 1058-IV.

Статтею 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Частиною першою статті 27 Закону № 1058-IV (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії за віком) встановлено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Так, за правилами частини другої статті 40 Закону № 1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

В свою чергу, частиною першою статті 25 Закону № 1058-IV передбачено, що коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою:

См х Вс

Кс = ----------------, де:

100% х 12

Кс - коефіцієнт страхового стажу;

См - сума місяців страхового стажу;

Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Крім того, згідно з частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Отже, Законом № 1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Тому, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-IV.

Судом встановлено, що 11 жовтня 2017 року набув чинності Закон України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (надалі також Закон № 2148-VIII), яким, зокрема, доповнено розділ XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV пунктами 4-3, 4-4 та 4-7.

Відповідно до пункту 4-3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом № 2148-VIII, з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Згідно з абзацом першим пункту 4-4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Відповідно до пункту 4-7 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, особам, пенсії яким призначені відповідно до Закону № 3723-XII, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

Отже, застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 % здійснюється виключно в разі призначення пенсії згідно з Законом № 1058-IV у період з 01.10.2017 по 31.12.2017.

Як встановлено судом, до 11 жовтня 2017 року позивач отримувала пенсію державного службовця, призначену на умовах Закону № 3723-XII, що не заперечується сторонами. Доказів на підтвердження протилежного відповідачем суду не надано та судом в ході розгляду справи не встановлено.

Оскільки розмір пенсії позивача, розрахований за нормами Закону № 1058-IV, був більший, аніж розмір пенсії, обчислений за нормами Закону № 3723-XII, на підставі пункту 4-7 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV позивача автоматично, без його звернення, переведено на пенсію за віком на умовах Закону № 1058-IV за матеріалами пенсійної справи.

При цьому, обчислення розміру пенсії позивача за віком проведено відповідачем за правилами пункту 4-3 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV.

Як вбачається з матеріалів справи, пенсія за віком на умовах Закону № 1058-IV була призначена позивачу 01.10.2017 року, що підтверджується копією Протоколу призначення пенсії ОСОБА_1 , а тому в даному випадку до спірних правовідносин застосовуються положення абзацу першого пункту 4-4 Розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що пункт 4-3 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV визначає умови проведення перерахунку пенсій, які до 11 жовтня 2017 року були призначені на умовах Закону № 1058-IV.

Відтак, в даному випадку має місце призначення вперше іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії, як стверджує апелянт.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 09.06.2015 у справі № 21-550а15 та Верховним Судом у постановах від 14 .08.2018 у справі № К/9901/1071/17, від 13.11.2018 у справі № 359/4777/17 та від 22.01.2019 у справі № 577/2457/17, від 22.01.2019 у справі № 577/2457/17, від 13.02.2019 у справі № 265/7301/16-а, від 15.05.2019 у справі № 504/503/17, від 17.05.2019 у справі № 511/777/17, від 29.05.2019 у справі № 750/6650/15-а, від 15.08.2019 у справі № 521/9597/17, від 11.09.2019 у справі № 363/1493/17, від 09.12.2019 у справі № 265/5293/17, від 25.03.2020 у справі № 367/1130/17, від 13.02.2020 у справі № 263/3478/17, від 27.02.2020 у справі № 513/298/17.

Враховуючи викладене, колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач повинен був обчислювати пенсію позивача за віком на умовах пункту 4-4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, тобто із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, оскільки в даному випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не перерахунок вже призначеної пенсії за нормами Закону № 1058-IV.

Доводи скаржника щодо відсутності підстав для застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% через те, що пенсія позивачу призначається не вперше, є безпідставними, оскільки як встановлено судом, пенсія позивачу на умовах Закону № 1058-IV призначалась вперше.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апелянта щодо пропуску строку звернення до адміністративного суду та наголошує, що відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Слід зазначити, що оскільки стосовно ненарахованих пенсій ніякими нормативно-правовими актами, крім КАС України, не визначено строк звернення до суду, то під час вирішення спорів, які виникають із вказаних правовідносин, слід застосовувати шестимісячний строк звернення до суду визначений статтею 122 КАС України.

Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідачем було заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, однак суд першої інстанції ухвалою від 13.01.2020 у задоволенні такого клопотання відмовив, помилково вважаючи що на звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду з цим позовом строк не розповсюджується.

Свою відмову суд першої інстанції мотивував тим, що згідно зі статтею 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії; нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

При переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV відповідачем було застосовано коефіцієнт страхового стажу, визначений відповідно до статті 25 Закону № 1058-IV з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Тобто, ГУ ПФУ у Львівській області при обчисленні пенсії позивача не було застосовано коефіцієнта 1,35%, а, отже, сума пенсії не була нарахована із зазначеним коефіцієнтом, тому не може виплачуватись за минулий період як це передбачено статтею 46 Закону № 1058-IV та застосовано в ухвалі суду від 13.01.2020.

Недоречним є посилання Львівського окружного адміністративного суду на постанову Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 164/1904/14-ц та постанову Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 646/6250/17, оскільки, на відміну від справи, що розглядається, у зазначених постановах Верховного Суду йде мова про порушення законодавства щодо виплати за минулий час уже нарахованих пенсій, однак не виплачених з вини пенсійного органу.

Правові висновки Верховного Суду щодо неможливості обмеження прав особи щодо перерахунку пенсії будь-яким строком, викладені у постановах від 30 жовтня 2018 року у справі № 493/1867/17, від 19 березня 2019 року у справі № 806/1952/18, на які покликається суд першої інстанції, стосуються інших спірних правовідносин з іншим правовим регулюванням (а саме: стаття 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»), тому не підлягають до застосування у даній справі.

Судом першої інстанції не враховано ті обставини, що позивач просила здійснити їй нарахування та виплату пенсії з дня застосування пункту 4-4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, тобто з 01.10.2017, а відтак така пропустила строк звернення до суду, оскільки звернулася з позовом лише 11.12.2019

Зазначені позивачем в заяві від 10.01.2020 року про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду (а.с. 33-35) обставини не є поважними, оскільки необізнаність про те, як пенсійний орган здійснив обрахунок пенсії могла бути усунута шляхом своєчасного звернення до відповідача про надання відповідної довідки або ж шляхом доступу до електронної пенсійної справи на порталі електронних послуг Пенсійного фонду України.

З огляду на наведене, позовні вимоги за період з 01.10.2017 по 10.06.2019 включно підлягали залишенню без розгляду у відповідності до положень статті 123 КАС України, що однак, в порушення норм процесуального права, не вчинено судом першої інстанції.

А отже, з урахуванням строків звернення до адміністративного суду, встановлених КАС України, апеляційний суд приходить до висновку, що перерахунок та виплату пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% ОСОБА_1 слід провести з 11.06.2019.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає частково.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно частин першої та другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на це, встановлені апеляційним судом обставини справи та аналіз наведених норм матеріального та процесуального права є безсумнівною підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про часткове задоволення позову.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 317, 321, 325, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року у справі № 1.380.2019.006653 скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосування величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35% згідно з пунктом 4-4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.10.2017 з урахуванням раніше виплачених сум, та прийняти в цій частині нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосування величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35% згідно з пунктом 4-4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 11.06.2019 з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання нарахувати та виплачувати пенсію відповідно до Закону № 1058-IV із застосування величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35% за період з 01.10.2017 до 10.06.2019 включно залишити без розгляду.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді З. М. Матковська
Р. М. Шавель