Справа № 480/1573/20
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2020 р. Справа №480/1573/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Гелети С.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Охтирської міської ради Сумської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Охтирської міської ради Сумської області (далі - відповідач), в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення Охтирської міської ради від 30.05.2019 № 1584-МР "Про відмову у надані дозволу на розробку документації із землеустрою" та зобов`язати Охтирську міську раду на найближчій призначеної та проведеної сесії повторно розглянути клопотання за заявою ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність на безоплатній приватизаційній основі, орієнтовною площею 0.1000 га за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), КВЦПЗ-02.01, землі житлової та громадської забудови, розташованої на території населеного пункту по місцю розташування будинковолодіння за адресою по АДРЕСА_1 .

Також позивач просила зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення протягом 45 днів з дня набрання ним законної сили та вирішити питання судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27.11.2018 за ОСОБА_1 визнано право на проведення приватизації земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої в АДРЕСА_1 , за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Охтирка Сумської області.

З метою оформлення права власності на вказану земельні ділянку позивач звернулась до Охтирської міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Листом від 10.04.2019 відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 знаходиться в зоні садибної та блокованої забудови в санітарно-захисних зонах. Згідно зі схемою планувальних обмежень плану зонування території міста земельна ділянка знаходиться в санітарно-захисній зоні промислових підприємств із санітарно-захисними зонами 1000 м та частково 500 м (скотомогильник). Також зазначив, що в межах санітарно-захисних зон не можна допускати розміщення нових житлових будинків з прибудинковими територіями.

Крім того, спірним рішення від 30.05.2019 міська рада відмовила в наданні такого дозволу у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам плану зонування території міста Охтирка.

Позивач не погоджується із таким рішенням, оскільки навколо земельної ділянки по АДРЕСА_1 знаходяться виключно житлові будинки, а поблизу таких ділянок відсутні санітарно-захисні зони промислових підприємств в тому числі скотомогильники. Також позивач зазначає, що вона не збирається будувати житловий будинок на спірній земельній ділянці, оскільки такий уже побудовано, нею ставиться питання про оформлення у власність земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої в АДРЕСА_1 , яка належить їй в порядку спадкування на підставі рішення суду.

Представник відповідача подав до суду відзив у якому проти позовних вимог заперечує та зазначив, що згідно з інформацією відділу містобудування та архітектури міської ради, земельна ділянка по АДРЕСА_1 знаходиться в зоні садибної та блокованої забудови в санітарно-захисних зонах. Згідно зі схемою планувальних обмежень плану зонування території міста земельна ділянка знаходиться в санітарно-захисній зоні промислових підприємств та виробництв, транспортних об`єктів та складських територій із санітарно-захисними зонами 500 м (скотомогильник) та частково 100 м (АЗС, ГЗС, АГНКС). Таким чином, на думку відповідача, в межах санітарно-захисних зон не можна допускати розміщення нових житлових будинків з прибудинковими територіями.

Ухвалою від 13.03.2020 відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 04.06.2020 визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд частково задовольняє позовні вимоги, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27.11.2018 по справі № 583/2164/18 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Охтирської міської ради.

З урахуванням ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21.12.2018 про виправлення описок у зазначеному рішенні (а.с. 65) рішенням від 27.11.2018 визнано за ОСОБА_1 право на проведення приватизації земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 площею 0,1000 га, за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 м. Охтирка Сумської області.

Зазначене рішення набрало законної сили 28.12.2018.

При розгляді справи № 583/2164/18 суд установив, що згідно витягу із рішення виконавчого комітету Охтирської міської ради, ОСОБА_2 надано земельну ділянку у приватну власність для будівництва та обслуговування житлових будинків і господарських приміщень площею 0,1000 га по АДРЕСА_2 . Померлому ОСОБА_2 за життя була виділена земельна ділянка площею 0,1000 га, для будівництва житлового будинку і господарських приміщень по АДРЕСА_2 .

З наведених обставин суд дійшов висновку, що померлий ОСОБА_2 за життя мав право на приватизацію вказаної вище земельної ділянки, а тому позивачка, як єдиний спадкоємець, та набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали померлому, в тому числі, право на завершення приватизації земельної ділянки. Однак за відсутності правовстановлюючих документів, позивачка позбавлена можливості одержати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, тому захищаючи її охоронювані законом права, таке право власності слід визнати за позивачкою рішенням суду (а.с. 63-64).

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому в матеріалах адміністративної справи міститься Проект відведення земельної ділянки ОСОБА_2 для індивідуального житлового будівництва із земель міської ради по АДРЕСА_2 (а.с. 36-55).

Складовим вказаного проекту є в тому числі рішення виконавчого комітету Охтирської міської ради від 24.09.1999 № 439 про надання згоди на розробку проекту відведення земельної ділянки із земель міської ради ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1000 га для індивідуального житлового будівництва по АДРЕСА_2 (а.с. 42).

Як встановлено судом, з приводу отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,1000 га, за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , позивач зверталась до Охтирської міської ради із відповідним клопотанням.

Однак, листом від 10.04.2019 № 01-14/1100 міська рада повідомила ОСОБА_1 про те, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 знаходиться в зоні садибної та блокованої забудови в санітарно-захисних зонах. Згідно зі схемою планувальних обмежень плану зонування території міста земельна ділянка знаходиться в санітарно-захисній зоні промислових підприємств із санітарно-захисними зонами 1000 м та частково 500 м (скотомогильник). Також зазначив, що в межах санітарно-захисних зон не можна допускати розміщення нових житлових будинків з прибудинковими територіями (а.с. 66).

Крім того, рішення від 30.05.2019 № 1584-МР міська рада відмовила в наданні такого дозволу у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам плану зонування території міста Охтирка (а.с. 67).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

За частиною 2 вказаної статті набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачено ст. 118 Земельного кодексу України.

Згідно з ч. 1 вказаної статті громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

За частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 7 ст. 118 відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто, Земельним кодексом України передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Як встановлено судом, спірне рішення міської ради про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою обґрунтоване невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам плану зонування території міста Охтирка.

Також міська рада, в тому числі у відзиві на позов, посилалась на те, що земельна ділянка знаходиться в санітарно-захисній зоні промислових підприємств із санітарно-захисними зонами 1000 м та частково 500 м (скотомогильник), а тому в межах таких зон не можна допускати розміщення нових житлових будинків з прибудинковими територіями.

Суд критично оцінює зазначені доводи, оскільки вони не відповідають обставинам справи.

Так, відповідачем не надано доказів того, які саме підприємства із указаними санітарно-захисними зонами знаходяться поблизу земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Крім того, за вказаною адресою наявний уже збудований будинок, а рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради від 24.09.1999 № 439 ОСОБА_2 (за яким позивач успадкувала все майно згідно заповіту (а.с. 62) було надано згоду на розробку проекту відведення земельної ділянки із земель міської ради на земельну ділянку площею 0,1000 га для індивідуального житлового будівництва по АДРЕСА_2 .

Таким чином доводи, викладені в рішенні Охтирської міської ради від 30.05.2019 № 1584-МР не відповідають обставинам, які мали бути взяті до уваги при прийнятті вказаного рішення, відповідачем не доведено правомірність його прийняття, а тому таке рішення визнається судом протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та скасування рішення Охтирської міської ради від 30.05.2019 № 1584-МР про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку орієнтовною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 та вважає за необхідне зобов`язати Охтирську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання такого дозволу.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати в установлений судом термін звіт про виконання судового рішення, слід зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, вказаною нормою встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено рішення, подати у встановлений судом строк звіт про його виконання.

На момент ухвалення рішення у суду відсутні підстави вважати, що дане рішення, після набрання ним законної сили, не буде виконане відповідачем, а тому суд не вбачає достатніх підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по вказаній адміністративній справі.

Враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Охтирської міської ради судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840,80 грн.

Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України).

Частинами 1, 2 ст. 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Так, згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас частинами 4, 5 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Разом з тим, відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, представник позивача надав наступні документи: ордер на ім`я Сергієнко О.О. від 20.02.2020 (а.с. 87), довіреність від 10.07.2018 (а.с. 88), договір про правничу допомогу від 21.02.2020 № 337, розрахункову квитанцію № 21-02/2020 на суму 3500,00 грн. та акт примання-передачі (звіт) виконаних робіт за договором про правничу допомогу від 23.04.2020.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У пункті 269 вказаного рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Як вбачається із договору про правничу допомогу від 21.02.2020 № 337 та квитанції № 21-02/2020, ОСОБА_1 сплатила представнику - адвокату Цуркану В.І., 3500,00 грн.

Згідно з актом примання-передачі (звіт) виконаних робіт за договором про правничу допомогу від 23.04.2020, розрахункова вартість 1 години (за домовленістю між сторонами) складає 800,00 грн.

Так, із указаного акту вбачається, що на надання правової інформації, консультацій з правових питань підготовки та подання адміністративного позову, представництва та правового супроводження в межах судової справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Охтирської міської ради Сумської області про усунення перешкод у реалізації спадкового права на завершення приватизації земельної ділянки представником витрачено 30 хв.; на ознайомлення з матеріалами для підготовки адміністративного позову ОСОБА_1 - 20 хв.; на консультації і роз`яснення з правових питань (правнича допомога) судового захисту щодо усунення перешкод у реалізації спадкового права на завершення приватизації земельної ділянки - 20 хв.; на підготовку, складання та подання позовної заяви - 3 години; на підготовку та складання документальних додатків до позовної заяви - 30 хв.; на підготовку, складання та подання клопотання про приєднання до матеріалів судової справи документальних доказів, в тому числі по судовим витратам на правничу допомогу та витрат, пов`язаних з розглядом судової справи - 20 хв.

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача задоволено, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

З огляду на викладене, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд виходить з оцінки складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг).

Згідно акту приймання-передачі робіт зазначено про такий вид правової допомоги, як надання правової інформації, консультацій з правових питань підготовки та подання адміністративного позову, ознайомлення з матеріалами для підготовки адміністративного позову ОСОБА_1 , консультації і роз`яснення з правових питань (правнича допомога) судового захисту щодо усунення перешкод у реалізації спадкового права на завершення приватизації земельної ділянки; підготовку, складання та подання клопотання про приєднання до матеріалів судової справи документальних доказів, в тому числі по судовим витратам на правничу допомогу та витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, при цьому суд зазначає, що такий вид допомоги не може вважатися часом витраченим для надання правової допомоги по справі, оскільки не зрозуміло, яка саме допомога була надана з таких питань, а підготовка клопотань на відшкодування правничих витрат не є наданням правової допомоги.

Враховуючи те, що для розгляду справи адвокат у судові засідання не з`являвся, справа розглядається за правилами спрощеного провадження, надані послуги зводились виключно до ософрмлення адміністративного позову, суд вважає розмір витрат позивача, пов`язаних з правничою допомогою неспівмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами.

Стосовно відшкодування іншої суми витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд враховує, що перелік таких витрат визначений ч. 3 ст. 132 КАС України, і при розгляді справи матеріалами справи підтверджується , що позивачем надаються докази витрат, пов`язаних на професійну правничу допомогу, при цьому жодних витрат передбачених п. 2-5 ст. 3 ст. 132 КАС України не підлягає відшкодуванню позивачу. Перелік таких витрат визначений ст. 134-138 КАС України, які позивачем не понесені, судом не витребовувалися у позивача жодні докази.

Враховуючи вищезазначене, при вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд, враховує предмет спору та виходячи із критеріїв, визначених частинами 3, 5 ст. 134, ч. 9 ст. 139 КАС України вважає, що на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 1500 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Охтирської міської ради Сумської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Охтирської міської ради від 30.05.2019 № 1584-МР про відмову ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку орієнтовною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, код КВЦПЗ-02.01, землі житлової та громадської забудови по АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Охтирську міську раду Сумської області (42700, Сумська область, м. Охтирка, вул. Незалежності, 11, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_1 ) від 22.03.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та, за результатами її розгляду, прийняти рішення з урахуванням правової оцінки спірних правовідносин, наданої судом.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Охтирської міської ради Сумської області (42700, Сумська область, м. Охтирка, вул. Незалежності, 11, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840,80 грн. та 1500 грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження, передбачений ст. 295 КАС України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 04.06.2020.

Суддя С.М. Гелета