Справа № 490/3705/19
Суддя: Черенкова Н. П.
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/81/2020 Справа № 490/3705/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2020 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Черенкової Н.П.,

за участю секретаря судового засідання - Янкевич В.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, в якому просив скасувати постанову заступника начальника управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області Гринюк О. №0001552 від 11.04.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності , передбаченої ч. 4 ст. 133-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 51,00 грн.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, а також відсутність у відповідачів доказів, що підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки він не надавав послуги з перевезення. А тому, з наведених вище підстав просив суд скасувати постанову відповідача від 11.04.2019 року №0001552.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.05.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

27.05.2019 року на виконання ухвали суду від 03.05.2019 року позивачем надано позовну заяву у новій редакції.

Ухвалою від 30.05.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Позивач до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності та позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.

Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін.

21.03.2019 року головним спеціалістом відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Кикоть О.М. складено протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.133-1 КУпАП.

11.04.2019 року заступником начальника Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області винесена постанова №0001552, з якої слідує, що ОСОБА_1 21.03.2019 року о 11.30 року у м. Миколаєві по вул. Пограничній, 155 здійснював перевезення пасажирів транспортним засобом Рено, державний номер НОМЕР_1 , обладнаний як таксі, в якому не встановлено таксометр, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.133-1 КУпАП. Цією ж постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач являється власником автомобіля Рено, державний номер НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III.

Закон України "Про автомобільний транспорт" регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

За приписами частини 3 статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту, забезпечує: формування та реалізацію державної політики у сфері автомобільного транспорту; нормативно-правове регулювання; визначення пріоритетних напрямів розвитку автомобільного транспорту.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103(далі - Положення №103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (пункт 8 Положення №103).

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається із правової позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 30.05.2018 по справі № 337/3389/16-а (адміністративне провадження № К/9901/29775/18), постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень. В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Відповідно до частини другої статті 77КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається із фабули постанови про накладення адміністративного стягнення №0001552 від 11.04.2019, позивачу інкриміновано порушення ч.4 ст.133-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 133-1 КУпАП, здійснення перевезень пасажирів таксі, в яких не встановлено або не працює таксометр, тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається із фотозображення автомобіля Рено, державний номер НОМЕР_1 , доданого до позовної заяви, вказаний автомобіль на даху обладнаний розпізнавальним атрибутом - телефонним номером виклику 883.

Однак, даних фото- та відеофіксації того, що автомобіль не обладнаний відповідним таксометром, матеріали справи не містять.

Будь яких доказів, які б могли спростувати доводи позивача, викладені у позовній заяві та долучених до неї письмових доказів щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення суду, відповідачем не надано.

З огляду на викладене вище, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову про скасування оскаржуваної постанови, оскільки відповідачем не доведено вину ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення, що потягло за собою порушення прав позивача та незаконне притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2,8-10,77,241-246,250,268,269,271, 286КАС України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову заступника начальника управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області Гринюк О. №0001552 від 11.04.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 133-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 51,00 грн.

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 133-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Апеляційна скарга на судове рішення у справі може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Центральний районний суд м. Миколаєва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі його апеляційного оскарження - моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 12.05.2020 року.

Суддя Черенкова Н.П.