Справа № 369/14954/18
Суддя: Войтенко Ю. В.
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 369/14954/18

пр. № 2-а/759/64/20

01 червня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Войтенко Ю.В.,

за участю секретаря Семененко В.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора батальйону 1 роти 2 взводу 1 Управління патрульної поліції у Київській області Кравчука Олександра Анатолійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду м.Києва з позовом, в якому просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серія НК №359662 від 13.11.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Вимоги позову мотивовані тим, що постановою НК №359662 від 13.11.2018 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Відповідно до постанови позивач визнаний винним у здійснені правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП України, так як керував автомобілем на дорозі, що має дві смухи руху в одному напрямку, рухався в лівій смузі коли крайня права була вільна, чим порушив п. 11.5 ПДР. Позивач вказує, що маючи намір повернути наліво, завчасно перестроївся на крайню ліву полосу руху і рухався до повороту, в цей час нікому з учасників руху не створював перешкод, ліва полоса руху була вільна, ні швидкої чи іншого оперативного транспорту не рухалось. Відповідно до п. 11.5 ПДР України на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки). Оскаржувану постанову позивач вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на те що правила дорожнього руху не порушував, вказує, що керуючись п. 10.4 Правил дорожнього руху, зайняв крайню ліву смугу руху з метою подальшого повороту наліво. Крім того, вказує, що при винесенні постанови інспектор не ознайомив його з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, що є порушенням та підставою для скасування постанови. Враховуючи дату подання позову, слід зазначити, що позов подано з дотриманням процесуальних строків.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.02.2019 адміністративний позов передано до Солом`янського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16.09.2019 адміністративний позов передано на розгляд до Святошинського районного суду м. Києва.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.12.2019 по справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін (а.с.15). Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документами, запропоновано надати письмові заперечення, або письмовий відзив (а.с.39).

В подальшому, до суду надійшов відзив відповідача на позов. Відповідно до заперечень, викладених у ньому, відповідач зазначає, що вважає що викладені твердження позивача є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом, виходячи з наступного. Відповідач, 13.11.2018, перебуваючи в екіпажі патрульної поліції, здійснюючи патрулювання визначеної території, безпосередньо став свідком вчинення позивачем вищезазначеного адміністративного правопорушення, зокрема, під час розгляду справи було опитано позивача, який підтвердив факт того, що він рухався в лівій смузі коли крайня права була вільна. Звертає увагу на той факт, що у своєму позові позивач визнав рух в лівій смузі коли крайня права була вільна, а отже в розумінні ст. 77 КАС України дана обставина не потребує додаткового доказування. Щодо тверджень позивача, що керуючись п. 10.4 ЦДР зайняв крайню ліву смугу з метою подальшого повороту наліво, відповідач зазначив, що місце для розвороту водій на той момент проїхав, і до наступного місця для розвороту на даному відрізку дороги потрібно було проїхати близько 1,5 км, додавши при цьому план схеми. Доводи позивача про те, що під час розгляду справи його не було ознайомлено з його правами, передбаченими ст. 268 є безпідставними, оскільки, в супереч ч.4 ст. 77 КАС України не додано до позову жодного належного доказу в підтвердження тих обставин за яких, на думку позивача, виникло порушення його прав чи законних інтересів. Взявши до уваги викладене вище, відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а Постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП та Інструкцією, поряд з тим позивачем в супереч ч.4 ст. 77 КАС України не додано до позову жодного належного доказу в підтвердження тих обставин за яких, на думку позивача, виникло порушення його прав чи законних інтересів, отже позов не підлягає задоволенню.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини.

Як вбачається з постанови серії НК18 №359662, 13.11.2018 о 21 год. 20 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Caddy», номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: Київська обл., а/д М-05 Київ - Одеса, 78 км, на автомобільній дорозі, яка має дві смуги руху в одному напрямку, рухався в лівій смузі коли крайня права була вільна, чим порушив п. 11.5 ПДР, за що адміністративна відповідальність передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення в розмірі 425,00 грн.

Відповідно до п. 11.5 ПДР України на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Згідно п. 11.11 ПДР України при інтенсивному русі змінювати смугу дозволяється лише для об`їзду перешкоди, повороту, розвороту або зупинки.

Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів настає за, зокрема, порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями.

Ст. 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний неухильно дотримуватись Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від відповідальності.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, не створювати небезпечні умови для дорожнього руху.

Згідно п. 1.1 ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху по всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закриті території тощо), повинні ґрунтуватись на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 ПДР особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У судовому засіданні переглянуто та надано оцінку план-схемам №1,2, з якого вбачається, що місце зупинки транспортного засобу позивача знаходилось на значній відстані від найближчого повороту ліворуч, що спростовує твердження позивача щодо перестроювання для здійснення повороту ліворуч та означає, що позивач рухався по крайній лівій смузі, при цьому не мав наміру здійснити поворот ліворуч, в той час, коли крайня права смуга була вільна.

Таким чином, в судовому засіданні доведено належними та допустимими доказами факт порушення позивачем ПДР України.

П. 2 ч. 2 ст. 222 КУпАП передбачено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ч.1 ст.121 КУпАП, мають право працівники органів підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні знання, відповідно до покладених на них повноважень.

Керуючись положеннями ст. 276 КУпАП відповідач розглянув справу про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення та, враховуючи характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 283 КУпАП виніс постанову про адміністративне правопорушення.

Відповідно до тексту постанови Верховного Суду від 17.05.2018 року, у справі № 753/4366/17 вказано, що не спростовує здійсненого позивачем адміністративного правопорушення факт не надання йому під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху роз`яснень, передбачених положеннями статей КУпАП. Ці недоліки не можуть бути підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на зазначене, беручи до уваги, що постанова прийнята правомочним органом, стягнення накладено в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК №359662 від 13.11.2018 року слід залишити без змін, а позов - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 121 КУпАП, ст. 2, 19, 132, 134, 241-251 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора батальйону 1 роти 2 взводу 1 Управління патрульної поліції у Київській області Кравчука Олександра Анатолійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Інспектор батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Кравчук Олександр Анатолійович (місцезнаходження: Київська область, м. Біла Церква, вул. Сухоярська, 18 а).

Суддя Ю.В. Войтенко