Справа № 480/3559/19
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2020-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Павлічек В.О.

22 травня 2020 р.Справа № 480/3559/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Макаренко Я.М. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання - Білюк Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання рішення таким, що не відповідає законодавству, та його скасування, зобов`язання вчинити дії, -

В с т а н о в и л а:

10.09.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, яким (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, а.с. 42) просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - ГУ ПФУ в Сумській області, пенсійний орган) від 12.08.2019 року № 818555 та зобов`язати відповідача прийняти рішення щодо призначення їй з 07.08.2019 року пенсії у розмірі 60 відсотків від суми заробітку, зазначеного в довідках від 07.08.2019 року за №№ 201/05-19 та 202/05/19, відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-ХП «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-ХІІ).

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що припинила державну службу 14.10.2014 року, і в цей же день звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на умовах та в порядку, передбаченому Законом № 3723-ХІІ. Означена пенсія їй не виплачувалася, так як при обрахунку розміру пенсії з`ясувалось, що у випадку призначення пенсії за віком на умовах та в порядку, передбаченому Законом № 1058-IV, розмір пенсії буде більшим. З 16.10.2014 року вона перебуває на обліку та отримує пенсію за віком на умовах та в порядку, передбаченому Законом № 1058-IV.

07.08.2019 року вона звернулась до відповідача із заявою про призначення їй пенсії за віком на умовах та в порядку, передбаченому ст. 37 Закону № 3723-ХП, надавши відповідні документи стосовно заробітної плати державного службовця.

Рішенням відповідача від 12.08.2019 року у переведенні з одного виду пенсії на інший їй протиправно було відмовлено.

Заперечуючи вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 , ГУ ПФУ в Сумській області зазначає, що позивачка не зверталась до пенсійного органу із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший. Відповідно до ст. 90 Закону України від 10.12.2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII) пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється за нормами Закону № 1058-IV. Означеним Законом не передбачено проведення перерахунків раніше призначених пенсій державним службовцям.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 року (рішення у повному обсязі виготовлено 21.12.2019 року) вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 задоволені частково.

Так, судовим рішенням визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Сумській області від 12.08.2019 року № 818555 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію державного службовця.

Судом відмовлено у задоволені вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання пенсійного органу прийняти рішення щодо призначення їй пенсії у розмірі 60 відсотків від суми заробітної плати, відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону № 3723-ХП та вимог Закону № 1058-IV.

З підстав, встановлених ч. 2 ст. 9 КАС України суд вийшов за межі позовних вимог ОСОБА_1 та прийняв рішення про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.08.2019 року про призначення пенсії.

Також судом проведений розподіл судових витрат по справі, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача стягнуто 768,40 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Судове рішення вмотивоване встановленим про те, що позивачу з 15.10.2014 року призначена пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV, і доказів зворотного відповідачем суду не надано. У випадку призначення особі пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV, а в подальшому при виявлені такою особою бажання отримувати пенсію державного службовця, має місце саме призначення пенсії державного службовця на підставі Закону № 3723-ХІІ, а не переведення згідно ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV.

Вимоги позивача про зобов`язання відповідача прийняти рішення щодо призначення їй пенсії у розмірі 60 відсотків від суми заробітної плати відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ та вимог Закону № 1058-IV є передчасними, оскільки відповідачем не було прийнято рішення з приводу вирішення питання, яке було підставою для звернення позивача із заявою від 07.08.2019 року до відповідача. За наведених обставин, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту прав, свобод та інтересів позивача, у даному випадку, є зобов`язання відповідача повторно розглянути звернення ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач просить його скасувати фактично в частині, якою судом відмовлено в задоволенні її вимог, з прийняттям нового судового рішення про їх задоволення та в частині, якою пенсійний орган зобов`язаний повторно розглянути її заяву від 07.08.2019 року.

ОСОБА_1 вказує, що суд дійшов правомірного висновку щодо протиправності оскаржуваного нею рішення відповідача, так як вона має право на призначення пенсії на умовах ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, однак застосував неефективний спосіб поновлення її порушеного права, так як у випадку відмови відповідачем у переведенні її на пенсію державного службовця вона буде змушена повторно звертатися до суду.

Суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомленні ним причини неявки буде визнано судом неповажними (ч. 1 ст. 313 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 145, 147), не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308 КАС України).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308 КАС України).

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача прийняти рішення щодо призначення їй пенсії у 60 відсотків від суми заробітної плати відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ та вимог Закону № 1058-IV.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом № 889-VIII.

Відповідно до п. 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, з 01.05.2016 року втратив чинність Закон № 3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п. 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків (станом на 14.10.2014 року - 70 відсотків) від суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Підпунктом 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (в редакції, що була чинною станом на 15.10.2014 року), визначалось, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію.

Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (підпункт 4.3).

Судом установлено, що 15.10.2014 року позивач ОСОБА_2 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах із заявою про призначення їй пенсії за віком на умовах Закону № 3723-XII (а.с. 61).

16.10.2014 року позивач до Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах подала заяву з проханням перевести з одного виду пенсії на інший - на пенсію за віком на умовах Закону № 1058-IV (а.с. 62).

Звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_2 не зазначала про відкликання своєї попередньої заяви (від 15.10.2014 року). У якості підстави вимог адміністративного позову ОСОБА_2 вказувала лише на те, що вона жодного разу не отримувала пенсію державного службовця. Пенсійний орган, в свою чергу, також не зазначає про надходження заяви ОСОБА_2 про відкликання попередньої заяви (від 15.10.2014 року).

23.10.2014 року протоколом (рішенням) керівника Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах від 23.10.2014 року № 9936 (а.с. 56) позивачу ОСОБА_2 була призначена пенсія за віком на умовах Закону № 3723-XII.

Того ж дня - 23.10.2014 року, розпорядженням (рішенням) керівника Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах від 23.10.2014 року № 9936 (а.с. 57) проведений перерахунок пенсії позивачки ОСОБА_2 , у зв`язку з переходом з одного виду пенсії на інший: за віком на умовах Закону № 3723-XII - за віком на умовах Закону № 1058-IV.

Станом на 15.10.2014 року: - стаж роботи позивача ОСОБА_2 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посадах державного службовця склав 33 роки 2 місяці 11 днів. 14.10.2014 року позивач звільнена з посади головного державного ревізора інспектора відділу податку на прибуток відділу податку та контролю об`єктів операцій ДПІ в м. Суми за п. 2 ст. 40 КЗпП України (а.с. 71).

Частиною 1 ст. 26 Закону № 1058-IV (в редакції, що була чинною на день звернення до пенсійного органу із заявою від 15.10.2014 року (а.с. 61)) визначалось, що до досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 57 років 6 місяців - які народилися з 01.10.1958 року по 31.03.1959 року. Означеного віку позивач досягла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Статтею 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» передбачено, що особам, трудовий договір з якими розірвано за півтора року до досягнення пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, або віку, що дає право на призначення пенсії, зокрема, відповідно до Закону № 3723-XII з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника обійманій посаді за станом здоров`я, гарантується право на достроковий вихід на пенсію за півтора року до встановленого законодавством строку, якщо вони мають страховий стаж, потрібний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбачений абзацом першим ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-IV (для чоловіків - 35, для жінок - 30 років).

Таким чином, на час звернення до Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах із заявою від 15.10.2014 року позивач ОСОБА_2 мала право на пенсію за віком на умовах і в порядку, встановлених ст. 37 Закону № 3723-XII (в редакції, що була чинною станом на 15.10.2014 року).

07.08.2019 року ОСОБА_2 звернулась до Сумського об`єднання управління ПФУ Сумської області із заявою, якою фактично просила призначити пенсію за віком в порядку і на умовах, встановлених Законом № 3723-XII (а.с.78).

Оскільки пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок, позивачем до означеної заяви, окрім іншого, надані довідки про розмір заробітної плати головного державного ревізора-інспектора станом на серпень 2019 року.

Рішенням ГУ ПФУ в Сумській області від 12.08.2019 року № 818555 (копія якого знаходиться в матеріалах справи між аркушем 82 та аркушем 83) фактично у задоволені означеної заяви позивачу відмовлено.

Рішення відповідача обґрунтовано недоцільністю поновлення пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону № 3723-XII, оскільки розмір її пенсії буде складати 2.419,28 грн, замість 4.242,03 грн (пенсії за віком, що отримується). Законом № 889-VIII не передбачено проведення перерахунку раніш призначених державним службовцям пенсій у зв`язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям.

Погоджуючись із загальним висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 12.08.2018 року № 818555, колегія суддів зазначає, що відповідно до діючого законодавства пенсіонер може обирати пенсію, якщо він має право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника, за вислугу років, пенсії, призначені за спеціальними законами). В свою чергу пенсійний орган не має права обмежувати вибір пенсіонера, висловлюючи свої міркування щодо доцільності або недоцільності такого рішення.

Відповідно до статті 37-1 Закону № 3723-XII (в редакції, чинній до 01.01.2015 року) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом, відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Пунктом 4 та 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (у редакції, чинній до 15.12.2015 року) було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16.01.2003 року № 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Отже, станом на дату призначення позивачу пенсії державного службовця (23.10.2014 року) чинне на той час законодавство передбачало умови і порядок перерахунку її розміру у зв`язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою.

Проте, надалі законодавче регулювання цих відносин зазнало змін.

Законом України № 76-VIII статтю 37-1 Закону № 3723-XII викладено у новій редакції, а саме встановлено, що «умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Відтак, положення статті 37-1 Закону № 3723-XII, які встановлювали право особи на перерахунок призначеної пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою, та визначали порядок і умови для такого перерахунку, скасовано. Водночас, питання щодо перерахунку пенсій державних службовців віднесено до відання Кабінету Міністрів України, який ще не бачить підстав стосовно настання умов та встановлення порядку перерахунку пенсій державним службовцям.

Порядок перерахунку пенсій державних службовців у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України було передбачено згаданою вище постановою № 865.

Проте, з набранням з 15.12.2015 року чинності постанови № 1013 (підлягає застосуванню з 01.12.2015 року), з постанови № 865 виключено пункт 4 (щодо умов перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом № 3723-XII), а пункт 5 цієї постанови (щодо форми довідки для перерахунку) змінено.

Таким чином, з 01.12.2015 року - початку застосування постанови № 1013, якою пункт 4 постанови № 865 виключено, а її пункт 5 викладено в іншій редакції, та у зв`язку з набранням у подальшому чинності Законом № 889-VIII, який інакше регулює правовідносини, пов`язані із пенсійним забезпеченням державних службовців, пенсії, призначені за статтею 37 Закону № 3723-XII, не підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.

У Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1 рп/99 цей Суд зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Оскільки законодавством, чинним на час звернення ОСОБА_1 за призначенням, а фактично - за поновленням пенсії за віком на умовах, встановлених Законом № 3723-XII, не було передбачено можливість її перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні вимог про зобов`язання пенсійного органу призначити та здійснити нарахування та виплату їй з 07.08.2019 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках від 07.08.2019 року за №№ 201/05-19 та 202/05-19.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що переглядається, повноваження щодо прийняття рішення про поновлення виплати пенсії чи надання мотивованої відмови у вчинені означених дій, регламентовано ч. 2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення».

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні, перерахунку, у даному випадку, поновленні виплати пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен поновити виплату позивачу пенсії на підставі, поданої 07.08.2019 року нею заяви.

Таким чином, способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути відповідну заяву позивача. Щодо ефективності такого способу захисту, то суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. При цьому суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому, суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх підстав для поновлення виплати пенсії у раніш встановленому розмірі, оскільки це не входить до предмету судової перевірки.

Оцінка правомірності рішення відповідача від 12.08.2019 року № 818555 стосувалася лише тих мотивів, які наведено у цьому рішенні.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення від 15.10.2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», п. 64).

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 та, відповідно до положень ст. 316 КАС України, залишає судове рішення без змін.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Інші доводи апеляційної скарги та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко С.С. Рєзнікова
Постанова у повному обсязі складена і підписана 01 червня 2020 року.