Справа № 320/3717/19
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/3717/19 Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської міської організації Українського товариства мисливців і рибалок на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року в адміністративній справі за позовом Київської міської організації Українського товариства мисливців і рибалок до Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - акціонерне товариство «Укртрансгаз», Головне управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року Київська міська організація Українського товариства мисливців і рибалок звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації Київської області від 24.06.2003 №361.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року закрито провадження в адміністративній справі, роз`яснено позивачу його право звернутися до місцевого господарського суду в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

В апеляційній скарзі міська організація Українського товариства мисливців і рибалок посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати вказане судове рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Зокрема, скаржник зазначає, що даний спір є публічно-правовим розгляд якого належить до повноважень адміністративного суду, оскільки фактично оскаржуються дії та рішення суб`єкта владних повноважень у зв`язку з порушенням ним проведення процедури.

У відзивах на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 наполягають на законності та обґрунтованості рішення суду.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, далі - КАС України).

Відповідно до положень статті 4 КАС України, справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спірних правовідносин виступає правомірність розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації Київської області від 24.06.2003 №361 «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки для садівництва ДК «Укртрансгаз» НАК Нафтогаз України на території Вишенківської сільської ради.

Частина земельної ділянки, яка була вилучена із землекористування позивача на підставі спірного розпорядження, у подальшому була набута у приватну власність іншими фізичними особами.

Так, згідно Державного акту на право користування землею серії Б № року було оформлено право власності на земельні ділянки, вилучені згідно спірного розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації Київської області від 24.06.2003 №361 у Київської міської організації Українського Товариства мисливців і рибалок площею 0,44 га забудованих земель в адмінмежах мисливсько-рибальської спортивної бази «Вишеньки» на території Вишеньківської сільської ради.

Зокрема надано у приватну власність іншим фізичним особам, а саме:

- ОСОБА_1 (земельна ділянка площею 0,7854 га, кадастровий номер :04:001:4012 для ведення садівництва, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-020 від 09.01.2020;

- ОСОБА_2 (земельна ділянка площею 0,6865 га, кадастровий номер :04:001:3703, для ведення садівництва, оформлено Державний акт на право приватної власності на землю серії РІ №204940 від 17.12.2003, що підтверджується наданою копією державного акту та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-020 від 09.01.2020;

- ОСОБА_3 (земельна ділянка площею 0,0560 га, для колективного садівництва, кадастровий номер :04:001:1917, оформлено Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯЕ №590473 від 07.12.2007, що підтверджується наданою копією державного акту та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-020 від 09.01.2020

Таким чином, заявлений у цій справі позов має на меті захист права позивача як користувача земельної ділянки площею 0,44 га в адмінмежах мисливсько-рибальської спортивної бази «Вишеньки» на території Вишеньківської сільської ради, вилученої спірним розпорядженням Бориспільської районної державної адміністрації Київської області від 24.06.2003 №361 у Київської міської організації Українського Товариства мисливців і рибалок та наданої для ведення садівництва у постійне користування ДК "Укртрансгаз" НАК Нафтогаз України, яка в подальшому надана у приватну власність фізичним особам.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand&Austria»; вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Колегія суддів, враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства України погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначений спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки носить приватноправовий характер.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну Київської міської організації Українського товариства мисливців і рибалок залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 02 червня 2020 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя О.М.Оксененко