Справа № 645/1829/20
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

03 червня 2020 р. № 645/1829/20

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м.Харків, 61022) про визнання дій та рішень неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області), в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії та рішення УПФУ у Фрунзенському районі м. Харкова від 27.08.2018, від 03.01.2019, від 21.02.2019 щодо призначення судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання судді в розмірі 84 відсотки заробітної плати працюючого судді, відповідно 32949,40 грн., 49424,10 грн., 53884,90 грн.;

- скасувати рішення УПФУ у Фрунзенському районі м. Харкова від 27.08.2018, від 03.01.2019, від 21.02.2019 про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку від заробітної плати, як незаконні;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області провести перерахунок щомісячного грошового утримання ОСОБА_1 у розмірі 90 відсотків щомісячного грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді згідно з довідками апеляційного суду Харківської області;

- визнати неправомірними дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного грошового утримання судді, виходячи з грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з січня 2020 р.;

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №2304/0211-20 від 16.03.2020 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки апеляційного суду Харківської області №01-33/25 від 15.01.2020 р. про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, як незаконне;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області на підставі частини третьої статті 138 Закону України „Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VІ (у редакції первинного Закону згідно рішення Конституційного суду України від 3 червня 2013 року № 3- рп/2013) здійснити перерахунок і виплачувати та індексувати при зміні розміру мінімального прожиткового мінімуму належного ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 ) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків грошового утримання працюючого судді апеляційного суду, виходячи із суми фактичної заробітної плати (суддівської винагороди) для обчислення 58 961 грн., починаючи з 1 січня 2020 року;

- визнати неправомірними дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного грошового утримання судді, виходячи з грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з березня 2020 р.

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №67 від 19.03.2020 року про відмову ОСОБА_1 у перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки апеляційного суду Харківської області №01-33/236 від 17.03.2020 р. про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошевого утримання судді у відставці, як незаконне.

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області, на підставі частини третьої статті 138 Закону України „Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VІ (у редакції первинного Закону згідно рішення Конституційного суду України від 3 червня 2013 року № 3- рп/2013 і рішення Конституційного суду України від 11.03.2020 року №4-р/2020 ) здійснити перерахунок і виплачувати та індексувати при зміні мінімального розміру прожиткового мінімуму належного ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_2 ) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді апеляційного суду, виходячи із суми фактичної заробітної плати (суддівської винагороди) для обчислення 223 337 грн.50 коп., починаючи з березня 2020 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що його загальний стаж праці в органах прокуратури та судді складає понад 30 років, що дає підстави для перерахування довічного утримання в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Згідно з постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2016 року по справі 645/43/16-а, Управління ПФУ зобов`язано перерахувати та сплачувати йому щомісячне довічне грошове утримання, на підставі частини третьої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453- VІ (у редакції цього Закону згідно з рішенням Конституційного суду України від 3 червня 2013 року № 3- рп/2013) з урахуванням 30 років суддівського стажу роботи, до якого на законних підставах зарахований стаж роботи в органах прокуратури, та складає 90 відсотків грошового утримання судді апеляційного суду. Ця постанова відносно встановленого позивачу у судовому засіданні, згідно з законом, стажу роботи який складає більш 30 років та необхідності перерахування щомісячного грошового утримання виходячи з 90 відсотків грошового утримання працюючого судді була оскаржена Управління ПФУ в Фрунзенському районі в Харківському апеляційному адміністративному суді і постановою Колегії суддів від 17.05.2016 р. по справі 645/43/26-а, в цій частині залишилась без змін, суд зобов`язав Управління Пенсійного фонду у Фрунзенському районі м. Харкова здійснити перерахунок у розмірі 90 відсотків грошового утримання працюючого судді апеляційного суду.

Зазначає, що факт того що Управління ПФУ зобов`язано проводити позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячі із розрахунку наявності стажу роботи понад 30 років на посаді судді у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді апеляційного суду, виходячи із фактичної заробітної плати (суддівської винагороди), ще раз встановлений у судовому засіданні при розгляді справи 645/4043/16 у зв`язку з чим Фрунзенським районним судом 13.09 2016 року прийнята постанова від імені України, з якою Управлінням ПФУ погодилось, цього рішення не оскаржувало, та йому був зроблений перерахунок з урахуванням стажу суддівської роботи 30 років, відповідно у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді.

Протягом 2018-2020 р.р. неправомірно, не виконуючи постанов суду, які набрали законної чинності і вищезазначених вимог діючого законодавства, відповідач в особі Управління ПФУ, здійснював позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, без урахування 30 років стажу роботи на посаді судді з заниженим відсотком, замість 90 відсотків - 84.

Так, відповідач, при розгляді заяв позивача щодо нарахування та виплати довічного утримання згідно довідок апеляційного суду про суддівську винагороду відповідно 32 949.40 грн., 49424.10 грн., 53 884.90 грн., прийняв незаконні рішенні від 27.08.2018 р., від 03.01.2019 р. та від 21.02.2019 р. про необхідність зменшення суддівського стажу до 22 років, незважаючи на те, що в декількох указаних вище постановах суду він визначений як встановлений факт, а саме 30 років, хоча раніше у 2016 році був зроблений перерахунок у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди.

У січні 2020 р. позивач звернувся до Управління ПФУ з письмовою заявою про перерахунок та встановлення належного розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки апеляційного суду Харківської області від 17.03.2020 р. № 01-33/236/2020 року про підвищення розміру грошового утримання судді апеляційного суду (суддівська винагорода) до 58 961 грн. грн. з урахуванням раніш виплачених сум.

Зазначає, що ці дані про підвищення розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є підставою для перерахунку належного його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням стажу роботи на посаді судді.

Такий перерахунок повністю відповідає вимогам пункту 4 рішення Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 по справі № 1- 8/2016.

Рішенням від 16.03.2020 № 2304/0211-20 Головного Управління ПФУ в Харківській області позивачу безпідставно відмовлено в заявлених вимогах.

У березні 2020р., у зв`язку із рішенням Конституційного Суду Україні від 11.03.2020 р №4-р/2020 про визнання таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) пункту 25 положення розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII зі змінами, згідно якого: -«Право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу».

Позивач у березні 2020 року звернувся до Головного управління ПФУ в Харківській області з заявою про перерахування і встановлення належного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та надав довідку Апеляційного суду Харківської області №01-33/236/2020 від 17.03.20 про суддівську винагороду для обчислення довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням Головного управління ПФУ в Харківській області №67 від 19.03.2020 року у перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання позивачу відмовлено.

У зв`язку з чим просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.04.2020 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій та рішень неправомірними та про зобов`язання вчинення певних дій - направлено за підсудністю до Харківського окружного адміністративного суду для розгляду за підсудністю.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана сторонам по справі.

Відповідач, у встановлений судом строк, надав відзив на адміністративний позов та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки управління діяло на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Так, з огляду на те, що згідно положень ст. 258 КАС України передбачено, що даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 КАСУ справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивача звільнено у відставку за власним бажанням на підставі Постанови Верховної Ради України від 25.12.2014 року і відраховано його з штату Апеляційного суду Харківської області за наказом голови Апеляційного суду від 29.12.2014 року.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.02.2016 року по справі №645/43/16-а встановлено, що «Отже, позивач, який набув права на відставку відповідно до наявного в нього стажу не менше 20 років, однак не досягнувши віку відставки судді - 65 років, на 30.09.2013 року, тобто на день подання заяви про відставку, мав можливість обирати: залишатися на посаді судді або звільнитися. Прийнявши рішення звільнитися у відставку, позивач на законних підставах, правомірно очікував звільнення у розумний строк і нарахування йому щомісячного довічного утримання на рівні, наближеному до рівня суддівської винагороди, що було гарантовано діючим Законом N 2453. Частиною третьою статті 138 цього Закону встановлено розмір щомісячного довічного грошового утримання - 80 % від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з можливістю збільшення за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, але не більше 90 % від заробітної плати судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Таким чином позивач, розраховуючи на звільнення у відставку до кінця 2013 року або в інший розумний для даної процедури строк, мав законні (правомірні) очікування отримувати гарантований державою розмір щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 % заробітної плати працюючого судді, як один з елементів незалежності судді. При цьому позивач мав усі підстави розраховувати на приписи частини 2 статті 19 Конституції України, що зобов`язують органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Разом з тим, звільнення позивача, не з його вини, фактично відбулося лише 25.12.2014 року, тобто більш ніж через рік після подання відповідної заяви. У той же час 01.04.2014 року і 03.08.2014 року набрали чинності нові закони, якими, всупереч наведеним вище нормам законодавства, допущене звуження гарантованих прав позивача на належне грошове утримання, і які неправомірно застосував відповідач.

Аналізуючи сукупність усіх наведених обставин, норм законодавства та Рішень Конституційного Суду України, суддя дійшов висновку, що право позивача на призначення належного грошового утримання, станом на 31.12.2014 року, відповідачем порушене, тому позовні вимоги щодо нарахування грошового утримання у розмірі 90% заробітної плати працюючого судді є обґрунтованими, проте виходячи із суми фактичної заробітної плати (суддівської винагороди) для обчислення - 22776,60 грн.».

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.02.2016 року по справі №645/43/16-а - позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії та рішення Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі міста Харкова щодо призначення судді у відставці ОСОБА_1 з 31.12.2014 року щомісячного довічного грошового утримання судді в розмірі 70% заробітної плати працюючого судді, що складає 12789,00 грн.

Скасовано Рішення Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі міста Харкова № 605 від 16.12.2015 року про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії (довічного грошового утримання) від заробітної плати, як незаконне.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі міста Харкова, на підставі частини третьої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453VI (у редакції Закону згідно рішення Конституційного суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013) здійснити перерахунок і виплачувати та індексувати при зміні мінімального прожиткового мінімуму належного ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 31 грудня 2014 року, в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді апеляційного суду, виходячи із суми фактичної заробітної плати (суддівської винагороди) для обчислення - 22776,60 грн.

В решті адміністративного позову - відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2016 року апеляційну скаргу задоволено частково.

Постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.02.2016р. по справі № 645/43/16-а скасовано в частині зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі міста Харкова, на підставі частини третьої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453VI (у редакції Закону згідно рішення Конституційного суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013) здійснити перерахунок і виплачувати та індексувати при зміні мінімального прожиткового мінімуму належного ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді апеляційного суду, виходячи із суми фактичної заробітної плати (суддівської винагороди) для обчислення - 22776,60 грн. за період з 31.12.2014 по 04.08.2015.

В цій частині позовні вимоги залишено без розгляду.

Постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.02.2016р. по справі № 645/43/16-а скасовано в частині зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова «виплачувати та індексувати при зміні мінімального прожиткового мінімуму» довічне грошове утримання.

В цій частині прийняти нову постанову, якою у позові відмовлено.

В іншій частині постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.02.2016р. по справі № 645/43/16-а залишено без змін.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2016 року по справі 645/4043/16 встановлено, що підставі постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.02.2016 року з урахуванням змін, внесених Постановою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2016 року з боку Управління пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова ОСОБА_2 з 05.08.2016 року до теперішнього часу виплачується щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 % грошового утримання судді апеляційного суду, виходячи із суми фактичної заробітної плати (суддівської винагороди) для обчислення - 22 776,60 грн.

Матеріали справи свідчать, що з вересня 2015 року мало місце підвищення заробітної плати судді апеляційного суду до 25 778,60 грн., що встановлено довідкою апеляційного суду Харківської області № 03-54/96 від 04.07.2016 року, та з травня 2016 року - до 27 115,00 грн., що встановлено довідкою апеляційного суду Харківської області № 03-54/97 від 04.07.2016 року.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2016 року по справі 645/4043/16 позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання неправомірними дій та рішення Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова, скасування рішення Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова та зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з 01.09.2015 року по 24.02.2016 року розмірі 25 768 грн. 60 коп. відповідно до довідки апеляційного суду Харківської області № 03-54/97 від 04.07.2016 року залишено без розгляду.

Визнано неправомірними дії та рішення Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова щодо відмови ОСОБА_1 в частині перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді апеляційного суду, виходячи із суми фактичної заробітної плати (суддівської винагороди) для обчислення за період з 25.02.2016 року по 30.04.2016 року - 25 768,60 грн., та з 01.05.2016 року по теперішній час - 27 115,00 грн.

Скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова № 382 від 15.07.2016 року в частині відмови ОСОБА_1 у перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді апеляційного суду, виходячи із суми фактичної заробітної плати (суддівської винагороди) для обчислення за період з 25.02.2016 року по 30.04.2016 року - 25 768,60 грн., та з 01.05.2016 року по теперішній час - 27 115,00 грн.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді апеляційного суду, виходячи із суми фактичної заробітної плати (суддівської винагороди) для обчислення за період з 25.02.2016 року по 30.04.2016 року - 25 768,60 грн. відповідно до довідки апеляційного суду Харківської області № 03-54/96 від 04.07.2016 року, та з 01.05.2016 року по теперішній час - 27 115,00 грн. відповідно до довідки апеляційного суду Харківської області № 03-54/97 від 04.07.2016 року.

Дані рішення набрали законної сили та винесені в порядку Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до ст.14 якого, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні норми містить і ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Крім цього, відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено з перерахунку пенсії від 27.08.2018 р., від 03.01.2019 р. та 21.02.2019 р. загальний процент розрахунку пенсії від заробітку позивача становить 84% (а.с.10-12).

Враховуючи викладене, саме Індустріальним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Харкова всупереч обставинам встановленим судовими рішенням позивачу змінено загальний процент розрахунку пенсії від заробітку до 84%.

Позивачем для перерахунку пенсії було надано до відповідача довідку Апеляційного суду Харківської області від 24.01.2019 №03-48/48 згідно якої суддівська винагорода складає 53884,90 грн., довідку від 14.12.2018 №03-56/219 згідно якої суддівська винагорода складає 49424,10 грн. та довідку згідно якої суддівська винагорода складає 32949,40 грн. (а.с.43-45).

У зв`язку з чим задоволенню підлягають вимоги позивача в частині визнання неправомірними дій та рішень Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 27.08.2018, від 03.01.2019, від 21.02.2019 щодо призначення судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання судді в розмірі 84 відсотки заробітної плати працюючого судді, відповідно 32949,40 грн., 49424,10 грн., 53884,90 грн.; скасування рішень Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 27.08.2018, від 03.01.2019, від 21.02.2019 про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку від заробітної плати, як незаконні; зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області провести перерахунок щомісячного грошового утримання ОСОБА_1 у розмірі 90 відсотків щомісячного грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді згідно з довідками апеляційного суду Харківської області від 24.01.2019 №03-48/48 згідно якої суддівська винагорода складає 53884,90 грн., від 14.12.2018 №03-56/219 згідно якої суддівська винагорода складає 49424,10 грн. та довідки згідно якої суддівська винагорода складає 32949,40 грн.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 22 Конституції України, зокрема, передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Відповідно до ст.130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII) у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Статтею 135 Закону № 1402-VIII визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:

1) вислугу років;

2) перебування на адміністративній посаді в суді;

3) науковий ступінь;

4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Питання щодо подання та оформлення документів для перерахунку довічного грошового утримання врегульовано Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 20.03.2017 №5-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за №200/14891. (далі Порядок №3-1)

Відповідно до пункту 3 частини другої Порядку №3-1 звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Пунктом 2 частини третьої Порядку №3-1 визначено, що до заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.

Перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок. (пункт 4 частини другої Порядку №3-1).

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14 листопада 2019 року № 294-IX встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року у розмірі 2102 грн 00 коп.

Відповідно до частини першої статті 135 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VІІІ "Про судоустрій і статус суддів" суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Частиною третьою указаної статті Закону № 1402-VІІІ базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року

Оскільки з 01 січня 2020 року збільшилися складові суддівської винагороди працюючих суддів, у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму до 2102,00 грн, позивач 26 лютого 2020 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання з 01 січня 2020 року у розмірі 90 відсотків заробітної плати судді, долучивши довідку Апеляційного суду Харківської області №01-33/25 від 15.01.2020 року (а.с. 14-16, 17).

Листом №2304/0211-20 від 16.03.2020 позивача повідомлено про те, що розмір його щомісячного довічного грошового утримання становить 84 % від розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, оскільки стаж на посаді судді складає 22 роки 0 місяців 29 днів (а.с. 18-20).

Такі дії відповідача щодо проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 84% а не 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, позивач також вважає неправомірними.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що з 01.01.2020 посадовий оклад суддів встановлювався, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2102,00 гривні, а тому саме з цієї дати зміна грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є обставиною, що обумовлює необхідність у проведенні перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Враховуючи обставини, що викладені у постановах Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2016 по справі №645/43/16-а та від 13.09.2016 по справі № 645/4043/16, суд вважає, що відповідачем протиправно відмовлено в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання саме в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді за період з 01 січня 2020 року з суми 58961,10 грн, відповідно до довідки виданої Апеляційним судом Харківської області №01-33/25 від 15 січня 2020 року.

Додатково суд зазначає, що Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.06.2016 №4-рп/2016 (справа про щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці) зазначив, що виключення положення щодо можливості перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку зі збільшенням грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, також знижує гарантії незалежності суддів, а тому у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (пункт 2 мотивувальної частини).

Таку ж правову позицію Конституційний Суд України висловив і у рішенні від 03.06.2013 №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного грошового утримання суддів у відставці) зазначивши, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац 2 пункту 3 мотивувальної частини).

Таким чином, Конституційний Суд України наголошує, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя.

Відповідно до пункту 6.4 Європейської хартії про закон "Про статус суддів" (Лісабон, 8-10 квітня 1999 року) судді, які досягли встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади і виконували суддівські обов`язки протягом певного терміну, повинні отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути якомога ближче до рівня їхньої останньої заробітної плати в якості судді.

Враховуючи викладене задоволенню підлягають вимоги позивача про визнання неправомірними дій та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного грошового утримання судді, виходячи з грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з січня 2020 р.; скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №2304/0211-20 від 16.03.2020 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки апеляційного суду Харківської області №01-33/25 від 15.01.2020 р. про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, як незаконне та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на підставі частини третьої статті 138 Закону України „Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VІ (у редакції первинного Закону згідно рішення Конституційного суду України від 3 червня 2013 року № 3- рп/2013) здійснити перерахунок і виплачувати ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 ) щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків грошового утримання працюючого судді апеляційного суду, виходячи із суми фактичної заробітної плати (суддівської винагороди) для обчислення 58 961 грн., починаючи з 1 січня 2020 року на підставі довідки апеляційного суду Харківської області №01-33/25 від 15.01.2020 року.

Крім цього, матеріалами справи встановлено, що позивач 17 березня 2020 року звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням довідки від 17.03.2020 р. №01-33/2363/2020 згідно якої винагорода складає 223337 грн. 50 коп. До заяви позивач додав довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, видану Апеляційним судом Харківської області від 17.03.2020 р. №01-33/2363/2020, згідно якої станом на 18 лютого 2020 року його суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 223337,50 грн. (а.с.21-23, 24).

Рішенням №67 від 19 березня 2020 року відділом з питань перерахунків пенсій №26 управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в харківській області позивачу відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с.25).

Як підставу для відмови позивачу в перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання, відповідачем зазначено, що на даний час відсутній порядок проведення перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці з урахуванням рішення Конституційного Суду від 18.02.2020 р.

Відповідно до ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI (далі за текстом - Закону № 2453-VI) в редакції, чинній на момент виходу у відставку позивача, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

30.09.2016 року набрав чинності Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII (далі за текстом - Закон № 1402-VIII).

Відповідно до частин 3, 4 ст.142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до підпункту 4 пункту 24 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року: а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Також пунктом 25 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII передбачалося, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Відповідно до ч.3 ст.133 Закону № 2453-VI, в редакції, яка є чинною відповідно до рішення Конституційного Суду України № 11-р/2018 від 04.12.2018 року, посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року - 12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат.

Разом з тим, положення пункту 25 розділу ХІІ Закону № 1402-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 2-р/2020 від 18.02.2020 року.

У пунктах 16, 17 вказаного Рішення Конституційний Суд України зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013).

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013).

Також Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу XII „Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Отже, вирішуючи даний спір, суд дійшов висновку, що після визнання неконституційними положень пункту 25 розділу XII „Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII позивач, як суддя у відставці, набув право на перерахунок розміру його щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру суддівської винагороди, обчисленої відповідно до ст.135 та підпункту 4 пункту 24 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII, які визначають розмір суддівської винагороди працюючого судді. Розмір такої суддівської винагороди для позивача вказаний у довідці Апеляційного суду Харківської області № 01-33/236/2020 від 17.03.2020 року та складає 223337,50 грн.

Згідно пункту 3 Рішення Конституційного Суду України № 2-р/2020 від 18.02.2020 року положення Закону України „Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Тобто, право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивач набув з 19.02.2020 року.

Також суд погоджується з доводами позивача, що такий перерахунок має бути проведений у розмірі 90% від суддівської винагороди, вказаної у довідці № 01-33/236/2020 від 17.03.2020 року, оскільки відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Враховуючи, що на момент виходу позивача у відставку за чинним на той час Законом "Про судоустрій і статус суддів" розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача становив 90% від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, в силу приписів ч.1 ст.58 Конституції України щодо незворотності дії закону в часі, до позивача не може бути застосоване положення частини 3 ст.142 Закону № 1402-VIII, яке погіршує становище судді у відставці.

При цьому суд наголошує, що частиною 3 ст.141 Закону № 2453-VI в редакції, чинній на момент виходу у відставку позивача, також передбачалося (як і зараз передбачено ч.4 ст.142 Закону № 1402-VIII), що у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Наведені у відзиві доводи відповідача щодо відсутності порядку проведення перерахунку суд до уваги не бере, оскільки підставою для проведення перерахунку є збільшення розміру суддівської винагороди працюючого судді, підтверджене відповідною довідкою, яку надав позивач, а необхідності окремого порядку проведення перерахунку Закон "Про судоустрій і статус суддів" не передбачає.

Враховуючи викладене задоволенню підлягають вимоги позивача про визнання неправомірними дій та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного грошового утримання судді, виходячи з грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з березня 2020 р., скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №67 від 19.03.2020 року про відмову ОСОБА_1 у перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки апеляційного суду Харківської області №01-33/236 від 17.03.2020 р. про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошевого утримання судді у відставці, як незаконне та зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області, на підставі частини третьої статті 138 Закону України „Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VІ (у редакції первинного Закону згідно рішення Конституційного суду України від 3 червня 2013 року № 3- рп/2013 і рішення Конституційного суду України від 11.03.2020 року №4-р/2020 ) здійснити перерахунок і виплачувати належне ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_2 ) щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді апеляційного суду, виходячи із суми фактичної заробітної плати (суддівської винагороди) для обчислення 223 337 грн.50 коп., починаючи з березня 2020 року на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області №01-33/236 від 17.03.2020 р.

Щодо вимог позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області індексувати при зміні розміру мінімального прожиткового мінімуму належного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці суд зазначає, що оскільки відповідні дії повинні проводитись в залежності від змін мінімальної заробітної плати та показника інфляції, інших чинників, які визначається законодавством, тобто при наявності змін вони проводяться, тобто вимога у цій частині заявлена на майбутнє.

Судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання, воно не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин та захищати ще не порушене право.

Щомісячне довічне грошове утримання як і пенсія є періодичним платежем, виплата якого не обмежена у часі, тому вирішуючи питання про зобов`язання нарахувати, виплатити та індексувати відповідні періодичні платежі судді у відставці, суд не має підстав обмежувати орган, відповідальний за здійснення їх нарахування і виплати, певним часовим проміжком, якщо не відбулося змін у законодавстві.

Враховуючи викладене позовна вимога в цій частині задоволенню не підлягає.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому в силу положень частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м.Харків, 61022) про визнання дій та рішень неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії та рішення Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 27.08.2018, від 03.01.2019, від 21.02.2019 щодо призначення судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання судді в розмірі 84 відсотки заробітної плати працюючого судді, відповідно 32949,40 грн., 49424,10 грн., 53884,90 грн.

Скасувати рішення Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 27.08.2018, від 03.01.2019, від 21.02.2019 про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку від заробітної плати, як незаконні.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м.Харків, 61022 ) провести перерахунок щомісячного грошового утримання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 ) у розмірі 90 відсотків щомісячного грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді згідно з довідками апеляційного суду Харківської області від 24.01.2019 №03-48/48 згідно якої суддівська винагорода складає 53884,90 грн., від 14.12.2018 №03-56/219 згідно якої суддівська винагорода складає 49424,10 грн. та довідки згідно якої суддівська винагорода складає 32949,40 грн.

Визнати неправомірними дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного грошового утримання судді, виходячи з грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з січня 2020 р.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №2304/0211-20 від 16.03.2020 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки апеляційного суду Харківської області №01-33/25 від 15.01.2020 р. про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, як незаконне.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м.Харків, 61022 ) на підставі частини третьої статті 138 Закону України „Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VІ (у редакції первинного Закону згідно рішення Конституційного суду України від 3 червня 2013 року № 3- рп/2013) здійснити перерахунок і виплачувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 ) щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків грошового утримання працюючого судді апеляційного суду, виходячи із суми фактичної заробітної плати (суддівської винагороди) для обчислення 58 961 грн., починаючи з 1 січня 2020 року на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області №01-33/25 від 15.01.2020 року.

Визнати неправомірними дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного грошового утримання судді, виходячи з грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з березня 2020 р.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №67 від 19.03.2020 року про відмову ОСОБА_1 у перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки апеляційного суду Харківської області №01-33/236 від 17.03.2020 р. про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошевого утримання судді у відставці, як незаконне.

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м.Харків, 61022 ), на підставі частини третьої статті 138 Закону України „Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VІ (у редакції первинного Закону згідно рішення Конституційного суду України від 3 червня 2013 року № 3- рп/2013 і рішення Конституційного суду України від 11.03.2020 року №4-р/2020 ) здійснити перерахунок і виплачувати належне ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 ) щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді апеляційного суду, виходячи із суми фактичної заробітної плати (суддівської винагороди) для обчислення 223 337 грн. 50 коп., починаючи з березня 2020 року на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області №01-33/236 від 17.03.2020 р.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 ) судові витрати в загальному розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення .

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повне рішення складено 03 червня 2020 року.

Суддя Бадюков Ю.В.