Справа № 580/1148/20
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2020-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року справа № 580/1148/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

03 квітня 2020 року до Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Київської митниці Державної митної служби України (03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 8-А, ), в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Черкаської митниці ДФС України про коригування митної вартості товарів UA 902000/2019/514073/2 від 04.10.2019.

В обґрунтування позовних вимог, викладених у позовній заяві, зазначено, що позивачем при ввезенні транспортного засобу на митну територію України подано митну декларацію із відображенням митної вартості за основним (першим) методом визначення митної вартості. При здійсненні митного оформлення позивачем надано всі необхідні та достатні документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України, які чітко ідентифікували товар та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Позивач звертає увагу, що відповідачем безпідставно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів та необгрунтовано застосовано резервний метод визначення митної вартості товару, імпортованого позивачем, оскільки перелік документів наданий позивачем достатній для визначення митної вартості за основним методом. На підставі зазначеного, рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 08.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження і постановлено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач надав суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначив, що під час здійснення контролю за правильністю визначення митної задекларованого товару, відповідно до ч. 5 ст. 54, ст. 320, ч. 1,4 ст. 337 Митного кодексу України, Черкаською митницею ДФС було встановлено, що:

- до митного оформлення декларантом надано комерційний рахунок від 04.09.2019 №25978 виконаний німецькою мовою, що не дає змоги в повній мірі ідентифікувати вказані в ньому відомості з оцінюваним товаром;

- до митного оформлення декларантом не надано банківських або інших платіжних документів які б підтверджували вартість товару що сплачена, а також відомостей про те, що оплата за такий товар не була здійснена, в т.ч. через особливості зовнішньоекономічної операції;

- вартість товару «транспортні засоби бувші у використанні» залежить від технічного стану на момент продажу, однак декларантом не надано будь-яку інформацію щодо якісних та вартісних характеристик задекларованого транспортного засобу з урахуванням його технічного стану (наявність/відсутність пошкоджень, тощо), в т.ч. підготовлену спеціалізованими експертними установами відповідно до вимог чинного законодавства з врахуванням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2013 №142/5/2092 (далі - Методики №142/5/2092). У зв`язку з вищезазначеним, на підставі ст. 254 Митного кодексу України та ч. З ст. 53 Митного кодексу України, декларанту запропоновано протягом 10 календарних днів надати переклад на українську мову документів поданих до митного оформлення, які є необхідними для митного контролю, тобто ідентифікації даних, перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у МД №UA902050/2019/514073 та додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості та правильності обрання методу її визначення.

На вимогу Черкаської митниці ДФС 04.10.2020 декларантом до митного оформлення надано Звіт про незалежну оцінку по визначенню вартості КТЗ від 30.09.2019 №3540/19, а також письмово повідомлено, що документи надані в повному обсязі, інші документи надаватися до митного органу не будуть, що відповідно до ч. 6 статті 255 Митного кодексу України мало наслідком припинення визначеного ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України 10-ти денного строку для подання запитуваних документів.

Митницею розглянуто подані додатково, в рамках ч. З ст. 53 Митного кодексу України, документи та за результатом розгляду встановлено що, декларантом не надано перекладу українською мовою інвойсу, що не дає змоги ідентифікувати в повному обсязі інформацію зазначену в ньому, а також не надано документів що підтверджують оплату товару, тобто не підтверджено ціну що фактично сплачена або підлягає сплаті.

Крім того, надана до митного оформлення митна декларація країни експорту від 04.09.2019 №MRN19DE03E5 також не містила відомостей щодо ціни експортованого товару, а наданий декларантом Звіт про незалежну оцінку по визначенню вартості КТЗ від 30.09.2019 №3540/19 не може бути визнаний належним та допустимим доказом підтвердження заявленої митної вартості.

За результатом проведеної консультації та з врахування положень ст. 64 Митного кодексу України (митна вартість не визначається на підставі мінімальної митної вартості) та з врахуванням митної вартості товару оформленого за МД S:0/2019/705574 та за МД №UА205100/2019/10475 прикоригуванні відповідно до п. 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених - наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, за основу взято митну вартість схожого за характеристиками (марка, модель, рік випуску, модельний рік, об`єм, двигуна та інші) товару, а саме - 9300 Євро/шт.

На підставі ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає таке.

04.09.2019 ОСОБА_2 придбав у нерезидента транспортний засіб - легковий автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 2015 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який був в експлуатації та вартість якого па дату придбання становила 7400 євро.

16.09.2019 даний автомобіль ввезено на митну територію України через Львівську митницю ДФС. При проведенні митного огляду автомобіля, складено акт про проведення митного огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA209020/2019/43349, в якому підтверджено заявлені дані про автомобіль та у додатковому аркуші зазначено пробіг - 281 947 км., облаштування автомобіля та наявність пошкоджень (обставин, що впливають на вартість автомобіля), а саме, зазначено, що автомобіль має пошкодження лакофарбового покриття на деяких елементах кузова.

В подальшому, 03.10.2019 до митного оформлення подано митну декларацію № UA902050/2019/514073 за якою заявлено до митного оформлення товар «автомобіль пасажирський марки «VOLKSWAGEN», модель «PASSAT» б/в, календарний та модельний рік виготовлення 2015, VIN: НОМЕР_3 .

З метою здійснення митного оформлення придбаного автомобіля та підтвердження митної вартості товару, позивачем до Черкаської митниці ДФС подано:

- митну декларацію, заповнену у звичайному порядку (код 1101);

- рахунок (інвойс) від 04.09.2019 (код документа 0380), в якому зазначено вартість автомобіля 7400.00 євро;

- акт митного огляду від 27.09.2019 № UA902050/2019/513820 (код 1701);

- акт митного огляду від 16.09.2019 № UA209020/2019/43349 (код 1721):

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 23.04.2015 (код

2800):

- митну декларацію країни відправлення MRN 19 D9603125 від 04.09.2019р. (код 9610).

Відповідно до митної декларації декларантом для визначення митної вартості ввезеного товару обраний перший метод та задекларовано вартість 7400,00 EURО.

Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості декларованого товару, відповідно до ч. 5 ст. 54, ст. 320, ч. 1,4 ст. 337 Митного кодексу України, Черкаською митницею ДФС встановлено, що:

- до митного оформлення декларантом надано документи без перекладу, що не дає змоги в повній мірі ідентифікувати інформацію зазначену в них з поставкою;

- до митного оформлення декларантом не надано банківських або інших платіжних документів які б підтверджували вартість товару, що сплачена;

- вартість товару «транспортні засоби бувші у використанні» залежить від технічного стану на момент продажу, однак декларантом не надано будь-яку інформацію щодо якісних та вартісних характеристик задекларованого транспортного засобу з урахуванням його технічного стану (наявність/відсутність пошкоджень, тощо), в т.ч. підготовлену спеціалізованими експертними установами відповідно до вимог чинного законодавства з врахуванням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2013 №142/5/2092 (далі - Методики №142/5/2092).

У зв`язку з вищевикладеним, та на підставі пункту 3 статті 53 Митного кодексу України, позивачу запропоновано протягом 10 календарних днів надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару: переклад на українську мову документів поданих до митного оформлення, які є необхідними для митного контролю, тобто ідентифікації даних, перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у МД №UA902050/2019/514073 та додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості та правильності обрання методу її визначення.

На вимогу Черкаської митниці ДФС 04.10.2020 декларантом до митного оформлення надано Звіт про незалежну оцінку по визначенню вартості КТЗ від 30.09.2019 №3540/19, а також письмово повідомлено, що документи надані в повному обсязі, інші документи надаватися до митного органу не будуть.

Митницею розглянуто подані додатково, в рамках ч. З ст. 53 Митного кодексу України, документи та за результатом розгляду встановлено що, декларантом не надано перекладу українською мовою інвойсу, що не дає змоги ідентифікувати в повному обсязі інформацію зазначену в ньому, а також не надано документів що підтверджують оплату товару, тобто не підтверджено ціну що фактично сплачена або підлягає сплаті.

Крім того зазначено, що наданий декларантом Звіт про незалежну оцінку по визначенню вартості КТЗ від 30.09.2019 №3540/19 не може бути визнаний належним та допустимим доказом підтвердження заявленої митної вартості, оскільки така оцінка та оформлення Звіту здійсненні з порушенням Методики №142/5/2092, зокрема:

1) звіт не містить відомостей щодо місцезнаходження власника транспортного засобу;

2) звіт не містить відомостей щодо посади, освіти та спеціальності оцінювача;

3) звіт не містить відомостей щодо часу та місця проведення огляду транспортного засобу;

4) порушено вимоги щодо проведення технічного огляду КТЗ (не встановлено комплектність; не зафіксовано шляхом фотографування характер та обсяг пошкоджень та інші ознаки, які характеризують технічний стан);

5) відповідно до Звіту на момент огляду експертом фактичний пробіг автомобіля становив 281497 км, що відповідає відомостям, зазначеним в акті митного огляду від 16.09.2019 №UА209020/2019/43349, складеним посадовими особами Львівської митниці ДФС. В той же час, такий транспортний засіб переміщувався від пункту пропуску на митному кордоні України до місця доставки в зоні діяльності Черкаської митниці ДФС самоходом, а відповідно до акту митного огляду від 27.09.2019 №UА902050/2019/513820 показник одометра становив 282716 км. Зазначенні розбіжності враховані не були, що ставить під сумнів якість, повноту та й сам факт проведення огляду КТЗ, кваліфікацію суб`єкта оціночної діяльності, а отже і висновки дослідження.

В порядку консультації, декларантом письмово повідомлено митницю щодо вартості схожого автомобіля із зазначення вартості 6800 Євро та номеру МД №UА902070/2019/705574.

Відповідно до бази даних програмного комплексу АСМО «Інспектор», за зазначеною митною декларацією №UА902070/2019/705574 вартість товару відповідно до рахунку становить 6800 Євро, однак до митного оформлення декларантом заявлено митну вартість товару визначену за резервним методом визначення митної вартості та митну вартість 6800 скориговано. Отже, вартість 6800 не є прийнятою митницею та згідно статті 64 Митного кодексу України не могла бути взята за основу при коригуванні.

Отже, за результатом проведеної консультації та з врахування положень ст. 64 Митного кодексу України (митна вартість не визначається на підставі мінімальної митної вартості) та з врахуванням митної вартості товару оформленого за МД №UА902070/2019/705574 та за МД № UА 205100/2019/10475 прикоригуванні відповідно до п. 2.1 Правил заповнення рішення прокоригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598,за основу взято митну вартість схожого за характеристиками (марка, модель, рік випуску, модельний рік, об`єм, двигуна та інші) товару, а саме - 9300 Євро/шт.

Враховуючи вищевикладене, 04.10.2019 Черкаською митницею ДФС винесено оскаржуване рішення.

Декларанту роз`яснено наявність в нього права на випусктоварів у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України, право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості товарів у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 Митного кодексу України або до суду, а також перелік вимог за умови яких митна вартість може бути визнана.

У зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товару, відповідно ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, положень розділу VII Порядку №631/2012декларанту 04.10.2019 видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення А902050/2019/00183.

В подальшому зазначений товар 07.10.2019 відповідно до ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України випущений Черкаською митницею ДФС у вільний обіг за митною декларацією №UА 902050/2019/514210 зі сплатою митних платежів згідно митною вартістю товару, -визначеною декларантом та забезпечення сплати різниці між цією сумою та сумою митних платежів визначених митницею відповідно до Рішення про коригування митної вартості № UА 902000/2019/514073/2. Загальна сума наданих декларантом гарантій становила 16428,97 грн.

Однак не погоджуючись із вищевказаним рішенням відповідача про коригування митної вартості товару та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини щодо митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

У відповідності до ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З матеріалів справи вбачається, що метою здійснення митного оформлення придбаного автомобіля та підтвердження митної вартості товару, позивачем до Черкаської митниці ДФС подано:

- митну декларацію, заповнену у звичайному порядку (код 1101);

- рахунок (інвойс) від 04.09.2019 (код документа 0380), в якому зазначено вартість автомобіля 7400.00 євро;

- акт митного огляду від 27.09.2019 № UA902050/2019/513820 (код 1701);

- акт митного огляду від 16.09.2019 № UA209020/2019/43349 (код 1721):

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 23.04.2015 (код

2800):

- митну декларацію країни відправлення MRN 19 D9603125 від 04.09.2019р. (код 9610).

Відповідно до митної декларації декларантом для визначення митної вартості ввезеного товару обраний перший метод та задекларовано вартість 7400,00 EURО.

Згідно з ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи згідно з переліком.

Отже, обов`язковою передумовою для витребування у декларанта додаткових документів є виявлення розбіжностей у поданих документах, ознаки їх підробки або якщо надані для митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постанові від 29 серпня 2019 року у справі № 805/5038/16-а.

Відповідно до висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 25 лютого 2020 року у справі № 260/718/19, митний орган зобов`язаний довести обґрунтованість сумніву у правильності заявленої позивачем митної вартості товару, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Приписи ст.ст. 53, 54 Митного кодексу України зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

У постанові від 22 серпня 2019 року у справі № 810/2784/18 Верховний Суд зазначив, що витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

У відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з п. 33 рішення про коригування митної вартості товарів № UA902000/2019/514073/2 від 04.10.2019 підставою для витребування у позивача додаткових документів стало те, що до митного оформлення надано:

- комерційний рахунок від 04.09.2019 №25978 виконаний німецькою мовою, що не дає змоги в повній мірі ідентифікувати вказані в ньому відомості з оцінюваним товаром;

- до митного оформлення декларантом не надано банківських або інших платіжних документів які б підтверджували вартість товару, що сплачена;

- вартість товару «транспортні засоби бувші у використанні» залежить від технічного стану на момент продажу, однак декларантом не надано будь-яку інформацію щодо якісних та вартісних характеристик задекларованого транспортного засобу з урахуванням його технічного стану (наявність/відсутність пошкоджень, тощо), в т.ч. підготовлену спеціалізованими експертними установами відповідно до вимог чинного законодавства з врахуванням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2013 №142/5/2092 (далі - Методики №142/5/2092).

На вимогу Черкаської митниці ДФС 04.10.2020 декларантом до митного оформлення надано Звіт про незалежну оцінку по визначенню вартості КТЗ від 30.09.2019 №3540/19, а також письмово повідомлено, що документи надані в повному обсязі, інші документи надаватися до митного органу не будуть.

Надаючи оцінку обґрунтованості вимог митного органу щодо витребування у позивача додаткових документів, колегія суддів враховує, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 35 Митного кодексу України одним із обов`язкових документів, які підтверджують митну вартість товарів, якщо рахунок сплачено, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Разом з тим, виконання зазначеної норми права є можливим у разі здійснення розрахунків за товар з використанням послуг фінансової установи.

Натомість розрахунок за придбаний товар був здійснений у готівковій формі. На підтвердження фактичної оплати товару до Черкаської митниці ДФС був наданий рахунок (інвойс) від 04.09.2019 (код документа 0380), в якому зазначено вартість автомобіля 7400,00 євро, який містить відмітку про здійснення оплати. Такий напис скріплений печаткою та підписом представника продавця.

Отже, оскільки оплата вартості транспортного засобу здійснювалася без участі банківської установи, банківські платіжні документи у позивача відсутні та не могли бути надані разом з електронною митною декларацією з об`єктивних причин.

Суд також враховує, що положеннями ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України до документів, які підтверджують митну вартість товарів, відносить не лише банківські платіжні документи, а й інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Надані позивачем рахунок (інвойс) від 04.09.2019 (код документа 0380), в якому зазначено вартість автомобіля 7400,00 євро є документом, передбаченими п. 5 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, що підтверджує вартість товару.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про те, що надані позивачем до Черкаської митниці ДФС документи підтверджують, що заявлена митна вартість товару відповідає вартості товару, що була фактично сплачена продавцю.

Щодо посилань відповідача на те, що Звіт про незалежну оцінку по визначенню вартості КТЗ від 30.09.2019 №3540/19 не може бути визнаний належним та допустимим доказом підтвердження заявленої митної вартості, оскільки така оцінка та оформлення Звіту здійсненні з порушенням Методики №142/5/2092, суд зазначає таке.

Відповідач зазначає, що звіт про незалежну оцінку по визначенню вартості КТЗ від 30.09.2019 №3540/19:

1) не містить відомостей щодо місцезнаходження власника транспортного засобу;

2) не містить відомостей щодо посади, освіти та спеціальності оцінювача;

3) не містить відомостей щодо часу та місця проведення огляду транспортного засобу;

4) порушено вимоги щодо проведення технічного огляду КТЗ (не встановлено комплектність; не зафіксовано шляхом фотографування характер та обсяг пошкоджень та інші ознаки, які характеризують технічний стан);

5) відповідно до Звіту на момент огляду експертом фактичний пробіг автомобіля становив 281497 км, що відповідає відомостям, зазначеним в акті митного огляду від 16.09.2019 №UА209020/2019/43349, складеним посадовими особами Львівської митниці ДФС. В той же час, такий транспортний засіб переміщувався від пункту пропуску на митному кордоні України до місця доставки в зоні діяльності Черкаської митниці ДФС самоходом, а відповідно до акту митного огляду від 27.09.2019 №UА902050/2019/513820 показник одометра становив 282716 км. Зазначенні розбіжності враховані не були, що ставить під сумнів якість, повноту та й сам факт проведення огляду КТЗ, кваліфікацію суб`єкта оціночної діяльності, а отже і висновки дослідження.

Суд зазначає, що з дослідженого звіту про незалежну оцінку по визначенню вартості КТЗ від 30.09.2019 №3540/19, вбачається, що незалежна оцінка по визначенню вартості КТЗ проведена оцінювачем ОСОБА_3 (на підставі кваліфікаційного свідоцтва), було встановлено комплектність; зафіксовано шляхом фотографування характер та обсяг пошкоджень та інші ознаки, які характеризують технічний стан автомобіля.

Також помилковим є твердження митного органу про те, що подані декларантом документи не перекладені українською мовою, оскільки переклад митних документів на державну мову не впливає на складові митної вартості товару, що зазначені в цих документах.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а у подібних правовідносинах, що обов`язкова для врахування судом, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому, наявність таких обставин повинна бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Згідно з ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

- а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

- б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

- в) на основі віднімання вартості;

- г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

- ґ) резервний.

Частинами 2-8 вказаної статті передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

- обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

- наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

- вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

- обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

- інформацію про: право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті.

Відповідно до п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Проаналізувавши наведені норми права у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України.

При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), має бути доведено, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Суд встановив, що за основу для коригування митної вартості придбаного позивачем автомобіля за резервним методом митним органом взято визнану митну вартість товару, оформленого згідно з митною декларацією №UA205100/2019/10475. Однак спірне рішення про коригування митної вартості товарів не містить ані порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом (резервним), ані джерел інформації, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості товару.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, що рішення повинне прийматися з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Таким чином суд дійшов висновку, що декларантом для митного оформлення автомобіля надано до відповідача належні та достовірні докази визначення митної вартості даного транспортного засобу в розмірі 7400 євро, тобто заявлена митна вартість товару підтверджується належними документами відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до частини 2 статті 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на вищевикладене, виходячи із меж заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача, а тому в задоволенні позовних вимог відмовляє.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено 840 грн 80 коп. судового збору.

Відтак, відповідно до положень частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України 840 грн. 80 коп. судового збору підлягає до стягнення на користь позивача з бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 14, 77, 90, 139, 205, 242-246, 255, 294, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Черкаської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів UA 902000/2019/514073/2 від 04.10.2019.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Державної митної служби України (03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 8-А, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 840 грн. (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складене 03.06.2020.

Суддя В.П. Тимошенко