Справа № 211/2718/19
Суддя: Гринь Н. Г.
Дата ухвалення: 2020-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 211/2718/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 червня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Гриня Н.Г.,

при секретарі судового засідання - Зваді Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Шевченка Сергія Володимировича, про скасування постанови про адміністративне правопорушення , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 22.05.2019 року, в якому просить суд: скасувати постанову про адміністративне правопорушення ЕАВ №1142779 від 11.05.2019 року, а справу закрити.

01.08.2019 року матеріали позовної заяви надійшли до суду з Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 11.05.2019 року він рухався по вулиці Дніпровське шосе у м. Кривому Розі. Здійснюючи рух він почув сигнал поліції про здійснення зупинки. Після зупинки до нього підійшов інспектор та повідомив його про порушення п. 19.9 ПДР та склав постанову із накладенням штрафу. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП є незаконним та необґрунтованим. Так, інспектор у порушення вимог ст. 276 КУпАП розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, а не за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, відповідач суттєво порушив цього права, а саме не дав можливості скористатися своїми правами, передбаченим с 268 КУАП. Крім того, відповідач проігнорував вимоги ч.2 ст. 33 КУАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливили виконання вимог ст. 245 КУАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Після висловлення звинувачень, відповідач пішов до свого патрульного автомобіля, де виніс постанови. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було , які не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у справі. Своїми діями інспектор грубо порушив вимоги ст.ст. 278 , 2789 КУАП. Крім того,в відповідач незаконно зупинив його авто та прохав документи, а він жодним чином не порушував правила ПДР України, протитуманні фари були включені у зв`язку із поганою видимістю після дощу.

Ухвалою суду від 02.08.2019 року за результатами автоматизованого розподілу справу прийнято до провадження призначення до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.9).

Позивач ОСОБА_1 правом на участь в судовому засіданні не скористався, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. В обґрунтування своїх заперечень надав відзив, в якому зазначив, що ним під час патрулювання 11.05.2019 року був помічений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , як з`ясувалось після зупинки, котрий керуючи автомобілем Mazda 3, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Кривому Розі здійснював рух із ввімкненим заднім противотуманним ліхтарем в умовах достатньої видимості, чим порушив вимоги п. 19.9 ПДР України. Після зупинки відповідач пояснив причину зупинки, представився та попросив пред`явити відповідні документи. Після чого перейшов до розгляду справи, роз`яснивши права зазначені у ч.1 ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Після з`ясування усіх фактичних даних ним було встановлено наявність адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, роз`яснення прав, згідно ст. 284 КУАП ним була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Крім того, згідно відеозапису «Факт правопорушення» вбачається, що позивач керує транспортним засобом в умовах достатньої видимості з ввімкненою задньою протитуманною фарою. Посилання на те, що технічний стан було перевірено та в дорозі він не міг знати про несправність, відповідно до п.2.3 б ПДР України водій зобов`язаний, зокрема стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за розміщенням та кріпленням вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування у дорозі. Доказів, що факт правопорушення не мав місце з боку позивача, останній суду не надав. По суті позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності з вчинене ним правопорушення. У зв`язку із чим просив відмовити у задоволенні позову.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в порядку ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи, суд приходить до наступного висновку.

11.05.2019 року інспектор Полку ПП в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенантом поліції Шевченко С.В. винесено постанову серії ЕАВ №1142779 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП із накладенням штрафу 425 грн. (а.с. 6).

Винесення оскаржуваної постанови мотивовано тим, що 11.05.2019 року о 15-47 год. водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Mazda 3» державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Дніпровське шосе з ввімкненими заднім протитуманним ліхтарем, в умовах достатньої видимості, чим порушив п. 19.9 ПДР України та порушив вимоги п.19.7 ПДР України - порушення заборон підключати задні противотуманні ліхтарі до сигналів гальмування.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.2 ст.122 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглянута безпосередньо на місці вчинення адміністративного правопорушення поліцейським як уповноваженою посадовою особою органу поліції, що не суперечитьст.276 КУпАП.

Таким чином посилання ОСОБА_1 щодо неправомірності розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу та без складання протоколу не беруться до уваги.

Разом з тим, перевіряючи правомірність винесення оскаржуваної постанови суб`єктом владних повноважень, суд зобов`язаний перевірити наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Положеннями ч.5 ст.14 Закону «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами.

Згідно з п.19.9 ПДР України задній протитуманний ліхтар дозволяється використовувати виключно в умовах недостатньої видимості як у світлу, так і в темну пору доби.

У відповідності до положень п. 19.7 ПДР України забороняється підключати задні протитуманні ліхтарі до сигналів гальмування.

Відповідно до примітки до пункту 19.1 ПДР України в умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах дозволяється замість фар ближнього (дальнього) світла ввімкнути протитуманні фари.

Як визначено ст.251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

У правових нормах КУпАП та КАС України визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та її перегляду судом у випадку оскарження, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. В даній категорії справ відповідач як суб`єкт владних повноважень, повинен зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача та його заперечення проти пред`явленого йому обвинувачення, адже в силу ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 24 постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В постанові, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і зазначити мотиви відмови від інших доказів, на які посилається правопорушник, або вказаних останнім доводів.

Інкримінуючи ОСОБА_1 порушення п.п. 19.7, 19.9 ПДР України, відповідач посилався на те що, ОСОБА_1 керував автомобілем із ввімкненими заднім противотуманним ліхтарем, в умовах достатньої видимості та підключив противотумані ліхтарі до сигналів гальмування та дійсність факту допущеного ОСОБА_1 порушення п.п.19.7, 19.9 ПДР України пдітеврджується оглянутим відеозаписом.

Так, оглядом наданого відповідачем відеозапису на диску DVD-R «Факт порушення» встановлено, що автомобіль марки Mazda 3, номерний знак НОМЕР_1 рухається з увімкненим противотуманним ліхтарем у умовах достатньої видимості, коли інші транспортні засоби рухались без увімкнених фар/противотуманих ліхтарів. Більш того, на записі чітко вбачається відсутність туману або умов недостатньої видимості.

У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.73 КАС України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Так, ч.1 ст.40 Закону України «Про національну поліцію» закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Отже,візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

З огляду на те, що в силу п. 9 ч.1 ст. 31 та ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» відеоспостереження за дотриманням позивачем ПДР України відповідачем зафіксовано у встановленому законом порядку, а сам відеозапис як доказ досліджувався ним під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, інспектор також надавав його для перегляду позивачеві на місці зупинки транспортного засобу, тому суд визнає його як належний та допустимий доказ.

Згідно зі ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, аналізом відеозапису, на яких чітко зафіксовано рух транспортного засобу з увімкненим противотуманним ліхтарем в умовах достатньої видимості. У зв`язку з цим суд приходить до висновку про беззаперечність доведення факту допущення ним порушення п.п. 19.9, 19.7 ПДР України.

За даних обставин доводи, наведені позивачем без їх доказового підтвердження, спростовуються обґрунтованою позицією відповідача та наданими ним доказами, які в своїй сукупності є свідченням доведеності наявності в діях позивача інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Сумнівів щодо доведеності його вини, які б тлумачились на його користь, у суду немає.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою та винесена по факту встановленого правопорушення, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суб`єкта владних повноважень без змін.

Крім того, суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині визнання неправомірною постанови, оскільки прийняття такого рішення не передбачено ст.286 КАС України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь відповідача та звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ст.288 КУпАП, тому судові витрати підлягають компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Підстави, визначені ст. 371 КАС України, для звернення судового рішення до негайного виконання, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 139, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Шевченка Сергія Володимировича, про скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його підписання через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України.

Рішення суду складено та підписано 02.06.2020 року.

Суддя Гринь Н.Г.