Справа № 152/518/20
Суддя: Соколовська Т. О.
Дата ухвалення: 2020-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Шаргородський районний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2020 року

м. Шаргород

Справа № 152/518/20

провадження № 2-а/152/10/20

Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючої судді Соколовської Т.О.

секретаря судових засідань Саулко Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, інспектора Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції - лейтенанта поліції Бігун Вікторії Петрівни про визнання протиправною та скасування постанови в справі про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача

18.05.2020 ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з даним адміністративним позовом, у якому зазначив, що 10.05.2020 інспектором батальйону №1 роти №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області - лейтенантом поліції Бігун В.П. (далі - відповідач) складено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень, в якій зазначено, що він, керуючи транспортним засобом у населеному пункті, перевищив дозволену швидкість на 23 км/год і рухався зі швидкістю 73 км/год, чим порушив п. 12.4. ПДР України. Швидкість руху автомобіля вимірювалася приладом Трукам 000726. Дану постанову вважає незаконною, оскільки вона прийнята з порушенням норм діючого законодавства.

10.05.2020 він автомобілем MІTSUBISHI OUTLANDER рухався по трасі НОМЕР_1 і був зупинений екіпажем патрульної поліції. Після зупинки до нього підійшов інспектор поліції, представився, сказав, що він «швидко їде». Після цього попросив пред`явити документи, забрав їх, повідомивши, що поверне за кілька хвилин. На його питання, який пункт ПДР України ним порушено та у зв`язку з чим тимчасово вилучається посвідчення водія останній нічого не відповів. Через декілька хвилин до автомобіля підійшла, як він дізнався пізніше з постанови ОСОБА_2 , повернула йому документи та надала постанову про накладення адміністративного стягнення, при цьому не представилась, не пред`явила документа, який би уповноважував її на розгляд справи. Він не визнавав свою провину та вимагав скласти протокол у справі про адміністративне правопорушення, що відповідачем зроблено не було. Крім того, оскаржувана постанова не містить посилання на докази вчинення ним правопорушення, місце вчинення правопорушення, що виключає об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з тим, що оспорювана постанова про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2513216 від 10.05.2020 винесена відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства, позивач просить її скасувати, а провадження у справі закрити.

28.05.2020 представником відповідача Управління патрульної поліції у Вінницькій області за довіреністю від 11.12.2019 Химичем Д.В. до суду подано відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 у якому зазначено, що під час патрулювання 10.05.2020 о 16 год. 54 хв. на а/д М - 21 «Виступовичі - Житомир - Могилів - Подільський» 282 в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.45 ПДР України м. Калинівка екіпажем патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості приладом TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000726) було виявлено порушення ПДР водієм ОСОБА_1 , який керуючи транспортним засобом MІTSUBISHI OUTLANDER з номерним знаком НОМЕР_2 рухався зі швидкістю 73 км/год, при цьому перевищивши встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 23 км/год., чим порушив п.12.4 ПДР України. Встановивши всі обставини правопорушення, керуючись ст. ст. 33 та 284 КУпАП інспектором було прийнято рішення притягнути водія до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАМ № 2513216 за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відповідач мав всі законні підстави винести постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, оскільки у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП (Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 №5-рп/2015). Інспектором як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР України, маючи відповідні повноваження зроблено висновок про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, до позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 255 грн. Розглядаючи дану справу інспектор роти №1 Бігун В.П. діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно - правовими актами, тому постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та розглянути справу у відсутності представника відповідача (а.с.20-22).

ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідачів

19.05.2020 від позивача ОСОБА_1 до суду надійшло доповнення до позовної заяви з квитанцією про сплату судового збору ( а.с. 10,11).

20.05.2020 від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити (а.с.17).

28.05.2020 представником відповідача Управління патрульної поліції у Вінницькій області за довіреністю від 11.12.2019 Химичем Д.В. до суду подано заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с.22).

Інших заяв і клопотань від учасників справи не надходило.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою судді від 19 травня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін на 29 травня 2020 року (а.с.12-13).

Ухвалою судді від 19.05.2020 запропоновано відповідачам - Управлінню патрульної поліції у Вінницькій області та інспектору батальйону №1 роти №1 Управління патрульної поліції в Вінницькій області - лейтенанту поліції Бігун В.П. в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати до суду відзив на позовну заяву, роз`яснено наслідки ненадання відзиву, у встановлений судом строк без поважних причин, право пред`явити зустрічний позов.

28.05.2020 представником відповідача Управління патрульної поліції у Вінницькій області за довіреністю від 11.12.2019 Химичем Д.В. до суду подано відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 .

Від відповідача Бігун В.П. відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Позивач Коновальчук О.О . , відповідач Бігун В.П. та представник відповідача Управління патрульної поліції у Вінницькій області в судове засідання не прибули. Відповідно до ч.3 ст. 268 КАСУ неприбуття у судове засідання учасників справи, повідомлених відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

За вказаних обставин, згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

ІV. Обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наявний у матеріалах адміністративної справи.

Вирішуючи спір, суд встановив, що 10 травня 2020 року інспектором роти № 1 батальйону№1 УПП у Вінницькій області ДПП лейтенантом поліції Бігун В.П. винесено постанову серії ЕАМ № 2513216 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. за те, що він, як зазначено у постанові "… керуючи транспортним засобом у населеному пункті, перевищив дозволену швидкість на 23 км/год. і рухався зі швидкістю 73 км/год., чим порушив п. 12.4. ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Швидкість руху автомобіля вимірювалася приладом Трукам ТС 000726» (а.с.4).

До відзиву на позов представником відповідача за довіреністю Химичем Д.В. долучено копії наступних документів: свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/18038, експертного висновку про відповідність приладу вимогам нормативних документів, сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 (а.с. 23 - 25).

До відзиву на позовну заяву також долучено копію фотознімку, здійсненого сертифікованим приладом TruCam № ТС000726, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 73 км/год (а.с.23).

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/18038, виданого ДП "Укрметртестстандарт" від 15.01.2020 та чинного до 15.01.2021, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 №С000726, є придатним до застосування (а.с.24).

Суд зауважує, що зазначені вище документи не засвідчені у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Дані порушення норм процесуального права унеможливлюють встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вимоги до оформлення письмових доказів, які подаються до суду, встановлено ст. 94 КАС України.

Так, ч. 2 ст. 94 КАС України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 94 КАС України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Порядок засвідчення копій документів визначений пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55. За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.

Згідно з частиною 1 статті 74 КАС України докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Висновок щодо обов`язку належного засвідчення копії документів узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постанові від 02.10.2018 в справі №2а-15994/12/2670.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та відеозапис, оглянутий судом не містять інформації про те, що позивач здійснював рух в зоні дії інформаційно - вказівного знаку 5.45 «початок населеного пункту», як зазначено у відзиві на позов, або у «населеному пункті», як вказано в оскаржуваній постанові. У постанові також відсутнє посилання на місце вчинення адміністративного правопорушення (назву населеного пункту), зокрема у пункті 6 постанови, яка передбачає вказівку на час та місце скоєння правопорушення зазначено: «Водій керуючи ТЗ у населеному пункті перевищив дозволену швидкість на 23 км/год …».

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Згідно з положеннями ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ст. 55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Відповідно до ч.2 цієї статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи вчинені вони на підставі в межах і у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно.

Доказами у адміністративному судочинстві є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ст.ст. 72 -77 КАС України).

Частиною 2 ст.77 КАС України, встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншим встановленим законом способом.

Положеннями статті 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306(далі -ПДР) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з частиною 1статті 122 КУпАП (в редакції, яка діяла станом на 10.05.2020) перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органам Національної поліції підвідомчий розгляд справ про адміністративні порушення за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

За правилами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 2 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП наділена, в тому числі, правами: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

За правилами частини 5 статті 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Коновальчук О.О. у позовній заяві як на підставу протиправності оскаржуваної постанови посилався на те, що вона прийнята не уповноваженою на розгляд адміністративної справи особою та на те, що, оскільки він заперечував факт вчинення адміністративного правопорушення, оспорював накладення на нього адміністративного стягнення, відповідач мав би скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Суд вважає таку позицію позивача хибною, оскільки аналіз вище наведених положень діючого законодавства свідчить про те, що відповідач - інспектор батальйону №1 роти №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенант поліції Бігун В.П. як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності, мала право на розгляд справи про адміністративне правопорушення у спрощеному порядку без складення протоколу про адміністративне правопорушення, в силу вимог ст.ст. 222, 258 КУпАП.

Згідно з положеннями ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Юридичний склад адміністративного правопорушення передбачає чотири обов`язкові елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона, лише за наявності яких певне протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративний проступок.

Структура складу адміністративного правопорушення містить:

1) об`єкт правопорушення - суспільні відносини в тій чи іншій сфері, на нормальний розвиток яких посягає правопорушення;

2) об`єктивну сторону - конкретні дії, що виразилися в порушені встановлених правил;

3) суб`єкт правопорушення - конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку;

4) суб`єктивну сторону складу - ставлення особи до вчиненого нею діяння, тобто вину у формі умислу чи необережності.

Всі перераховані ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення.

У пункті 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 у справі щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП зазначено, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Наведені правові позиції встановлюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку.

Відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення виражається у перевищенні встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів за годину.

Суб`єктивна сторона правопорушення полягає у наявності умислу або необережності.

Суб`єкт правопорушення - водій транспортного засобу.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи не вбачається, що позивач рухався в зоні дії інформаційно - вказівного знаку 5.45 «початок населеного пункту», у постанові не вказано місце вчинення адміністративного правопорушення. Відтак, у оскаржуваній постанові не розкрита об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Відсутність хоча б одного з елементів складу адміністративного правопорушення свідчить про те, що дії особи, поведінка якої оцінюється у даному конкретному випадку, не є адміністративним правопорушенням.

ЄСПЛ у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Так, у рішеннях в справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011, «Карелін проти Росії» від 20.09.2016, ЄСПЛ зробив висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

VІ. Висновки суду

Аналіз перевірених і оцінених доказів переконують суд, що позовні вимоги позивача є законними і обґрунтованими, суб`єктом владних повноважень не спростовано доводів позивача, відповідно постанова серії ЕАМ № 2513216 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн., винесена 10.05.2020 відповідачем по справі - інспектором батальйону №1 роти №1 УПП у Вінницькій області лейтенантом поліції Бігун В.П. не відповідає вимогам законодавства, отже є протиправною та підлягає

скасуванню, оскільки право ОСОБА_1 на використання своїх конституційних прав у сфері публічно - правових відносин з боку відповідача порушено і підлягає судовому захисту.

При цьому суд виходить з положень ч. 3 ст. 286 КАС України відповідно до якої, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тому, при ухваленні даного рішення, суд, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, вважає за необхідне при скасуванні спірної постанови закрити справу про адміністративне правопорушення.

VІІ. розподіл судових витрат

Згідно з положенням частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, підлягає стягненню з Управління патрульної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 сплачений ним при зверненні до суду судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Керуючись статтями 19, 55 Конституції України, статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 року), ст.ст. 2, 5, 9, 19, 72 - 77, 90, 94, 139, 242 - 245, 286 КАС України, на підставі ст.ст. 7, 9, 222, 251, 252, 258, 268, 280 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, інспектора Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції - лейтенанта поліції Бігун Вікторії Петрівни про визнання протиправною та скасування постанови в справі про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати постанову серії ЕАМ № 2513216 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн., винесену 10 травня 2020 року інспектором батальйону №1 роти №1 Управління патрульної поліції в Вінницькій області - лейтенантом поліції Бігун Вікторією Петрівною протиправною і скасувати її.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Вінницькій області, як розпорядника бюджетних асигнувань до Державного бюджету на користь ОСОБА_1 сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також має бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 Кодексу адміністративного судочинства України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повне ім`я (найменування сторін):

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , виданий 08.01.2020, РНОКПП НОМЕР_4 ;

Відповідач - Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, , місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 23.

Відповідач - інспектор батальйону №1 роти №1 Управління патрульної поліції в Вінницькій області - лейтенант поліції Бігун Вікторія Петрівна, місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 23, інші дані ідентифікуючі особу не відомі.

Рішення ухвалено та підписано суддею 29.05.2020.

Суддя: Т.О. Соколовська