Справа № 234/12383/19
Суддя: Грищенко Є.І.
Дата ухвалення: 2020-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
О К Р Е М А У Х В А Л А
Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грищенка Є.І., при секретарі судового засідання Воліковій О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними діями суб`єкта владних повноважень в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України,
У зв`язку з невиконанням рішення суду та порушенням конституційних прав, ОСОБА_1 звернувся до суду із даної заявою.
Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 31 липня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 31 липня 2019 року задоволено, ухвалу скасовано, справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій про стягнення моральної шкоди направлено до Краматорського міського суду Донецької області для продовження розгляду та вирішення питання про предметну юрисдикцію справи.
Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 10 жовтня 2019 року адміністративну справу ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення моральної шкоди направлено за підсудністю до Донецького окружного адміністративного суду.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними діями суб`єкта владних повноважень в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України повернуто заявнику.
19 грудня 2019 року на електрону адресу суду надійшла уточнена заява. Заявник просив:
- згідно ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України визнати протиправною бездіяльність вчинену керівництвом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області по виконання рішення Краматорського міського суду Донецької області, прав як позивача підтверджених рішенням суду;
- згідно ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України накласти на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області штраф за невиконання рішення суду та встановити новий строк подання звіту про повне виконання рішення суду;
- за бездіяльність стягнути з керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області моральну шкоду 45 000 грн. згідно рішення Краматорського адміністративного суду № 2а/234/446/17 - 234/18/18 від 23 лютого 2018 року, визначити порядок виплати невиплаченої частини пенсії, моральної шкоди, компенсації, індексації.
Ухвалою суду від 24 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) учасників справи.
Ухвалою суду від 23 січня 2020 року призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі.
03 лютого 2020 року на адресу суду від заявника надійшло пояснення по справі.
05 лютого 2020 року підготовче засідання було відкладено, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.
26 лютого 2020 року на електронну адресу суду від заявника надійшло пояснення по справі.
27 лютого 2020 року підготовче засідання було відкладено.
12 березня 2020 року через канцелярію суду заявник надав розрахунок моральної шкоди та пояснення по справі в якому зазначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області протиправно не виконано постанову суду, чим порушено конституційні права, які повинні бути відновленні шляхом відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою суду від 12 березня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено заяву до розгляду по суті.
Ухвалою суду від 24 березня 2020 року розгляд заяви відкладено до 24 квітня 2020 року.
Ухвалою суду від 24 квітня 2020 року розгляд заяви відкладено до 20 травня 2020 року.
07 травня 2020 року на електрону адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі.
Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, до суду не з`явились.
Згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З урахуванням постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року, якою роз`яснено право заявника на звернення із даною заявою до адміністративного суду та врахувавши пояснення заявника, надані у підготовчому засіданні щодо розгляду його заяви саме в порядку статті 383 КАС України, суд приходить до висновку про розгляд вищевказаної заяви в порядку статті 383 КАС України.
Частиною першою та другою статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.
За приписами частини четвертої статті 383 КАС України встановлено, що заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
Частиною шостої статті 383 КАС України визначено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Як встановлено судом, рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 23 лютого 2018 року визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в перерахунку ОСОБА_1 пенсії згідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23 грудня 2015 року, ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», № 947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року як пенсіонеру органів внутрішніх справ відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23 грудня 2015 року, ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», № 947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268». В іншій частині позову відмовлено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подати у двотижневий строк з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду.
Рішення набрало законної сили 21 травня 2018 року.

04 червня 2018 року Краматорським міським судом донецької області було видано виконавчий лист №234/13146/17.

07 червня 2018 року на адресу Краматорського міського суду Донецької області надійшов звіт про виконання судового рішення, відповідно до якого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області перераховану пенсію ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року, доплата за період з 01 січня 2016 року по 30 квітня 2018 року складає 65588,04 грн.

Постановою про відкриття виконавчого провадження 07 червня 2018 року відкрито виконавче провадження з виконавчого листа №234/13146/17.

Постановами від 31 липня 2018 року та від 28 серпня 2018 року за невиконання без поважних причин у встановлений строк рішення на Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області накладено штраф у розмірі 5100 грн. та відповідно 10200 грн.

Листом від 20 серпня 2018 року Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області повідомлено Слов`янський відділ поліції ГУ НП в Донецькій області про вчинення боржником кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 Кримінального кодексу України.

Постановою від 18 вересня 2019 року закінчено виконавче провадження з виконавчого листа №234/13146/17.

У зв`язку з невиконанням рішення суду та порушенням конституційних прав, заявник звернувся до суду із даної заявою.

Згідно ст. 129-1 Конституції України - судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У відповідності до частини 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини звертає увагу на те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі «Скордіно проти Італії». Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини»).

Крім того, рішенням Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Аналіз цих рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 року у справі Юрій Миколайович Іванов проти України (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Як вбачається з відзиву на заяву, розмір доплати за результатом проведення перерахунку пенсії виплачується з урахуванням вимог п.3 постанови Кабінету Міністрів України №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб» та постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян» від 24 грудня 2019 року № 1088.

Суд критично ставиться до таких пояснень, оскільки посилаючись на положення зазначених постанов Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області фактично ухиляється від виконання рішення суду, яке в силу ст. 129-1 Конституції України є обов`язковим для виконання.

Окрім визначеного, суд звертає увагу на наступне. За приписами статті 6 КАС України, суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні в справі Пічкур проти України, яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення суд зазначив, що наведених вище міркувань Європейському суду з прав людини достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечено без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Отже, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області не виконано рішення суду від 23 лютого 2018 року, що є порушенням статті 129-1 Конституції України.

Відповідно до частини шостої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Згідно ст. 249 Кодексу адміністративного судочинства України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Враховуючи викладені обставини, та те, що відповідачем не надано доказів виконання рішення Краматорського міського суду Донецької області, суд дійшов висновку про постановлення окремої ухвали та направлення її до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для реагування та вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Вимоги щодо накладення на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області штрафу за невиконання рішення суду та встановлення нового строку подання звіту про повне виконання рішення суду задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень у справі, суд першої інстанції може під час прийнятті рішення у справі. Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду першої, апеляційної чи касаційної інстанції, а в разі неподання такого звіту шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу.

Суд зауважує, наведеними нормами статті 382 КАС України встановлено, що судовий контроль може бути встановлений судом, який ухвалив рішення в адміністративній справі, тоді як вбачається з матеріалів справи, рішення за невиконання якого заявник просить накласти штраф на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та встановити звіт про виконання рішення, було прийнято Краматорським міським судом Донецької області, а відтак, суд позбавлений процесуальної можливості встановлення судового контролю у справі № 234/13146/17.

Щодо вимог про стягнення керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області моральної шкоди 45 000 грн., визначення порядку виплати невиплаченої частини пенсії, моральної шкоди, компенсації, індексації, суд зазначає, що такі вимоги утримують в собі самостійний предмет позову, що в свою чергу є підставою для звернення до суду із окремим позовом.

Враховуючи наведене, вказані вимоги не можуть бути вирішені під час розгляду даної заяви, поданої в порядку ст. 383 КАС України, а отже задоволенню не підлягають.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 420/480/19.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 249, 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними діями суб`єкта владних повноважень в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиконання рішення Краматорського міського суду Донецької області від 23 лютого 2018 року у справі 234/13146/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної та матеріальної шкоди.

Направити окрему ухвалу до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для реагування та вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

В іншій частині заяви - відмовити.

Про виконання окремої ухвали повідомити суд не пізніше одного місяця після її надходження.

Вступну та резолютивну частини ухвали прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті 20 травня 2020 року.

Повний текст ухвали складено 25 травня 2020 року.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, але не більше строку дії карантину встановленого Кабінетом Міністрів України щодо запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Є.І. Грищенко