Справа № 288/196/20
Суддя: Зайченко Є. О.
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 288/196/20
Провадження № 2-а/288/8/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року смт Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Зайченко Є. О.,

за участю секретаря судових засідань - Добрянської В.П.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області адміністративну справу у порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до начальника СРПП №2 Брусилівського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області капітана поліції Гриб Олексія Васильовича про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до начальника СРПП №2 Брусилівського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області капітана поліції Гриб Олексія Васильовича про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в якому зазначає, що 05 січня 2020 року о 08 годині 10 хвилин в смт. Брусилів по вул. Небесної Сотні, керуючи автомобілем АЗЛК 21412 номерний знак НОМЕР_1 був зупинений начальником СРПП №2 Брусилівського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області капітаном поліції Гриб Олексієм Васильовичем.

Працівник поліції потребував у нього документи на автомобіль та запитав, чому він здійснює рух без ввімкненого ближнього світла фар, на що він пояснив, що в населеному пункті в світлий час доби дозволено здійснювати рух без ввімкненого світла фар. Наступне зауваження працівника поліції було відсутність на автомобілі задніх бризковиків. Він пояснив, що на вказаній моделі автомобілів не передбачено конструкцією бризковики. Працівник поліції пішов до свого автомобіля і через декілька хвилин повернувся та повернув документи.

06 лютого 2020 року по пошті він отримав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП № 393747 від 05 січня 2020 року, винесену начальником СРПП №2 Брусилівського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області капітаном поліції Гриб Олексієм Васильовичем.

Відповідно до постанови прийнято рішення про застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. У вказаній постанові зазначено, що він керуючи транспортним засобом АЗЛК реєстраційний номер НОМЕР_1 в смт. Брусилів по вул. Небесної Сотні при цьому в автомобілі були відсутні задні бризковики, чим порушив п.п. 31.4.7. "е" ПДР та п. 6.8.13 ДСТУ 3649-2010, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121 КУпАП.

Позивач вважає, вказану постанову безпідставною без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, з`ясування чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні та винесеною з численними порушеннями вимог закону та порушенням порядку притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки Правил дорожнього руху не порушував та на вимогу поліцейського надав всі необхідні документи та пояснив, що конструкцією автомобіля АЗЛК 21412 не передбачено бризковиків.

В оскаржуваній постанові вказана марка транспортного засобу, однак не вказана модель транспортного засобу, не міститься в постанові також відомості про те, що позивачу не роз`яснено статті 268, 289 КУпАП, відсутній його підпис про отримання постанови, так як вона при ньому не виносилась та рішення не приймалась, в постанові не зазначені будь - які докази та відсутня інформація про будь - яку фіксацію правопорушення та відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, не вказано чи взагалі таке фіксування проводилось, не надано інших доказів правопорушення.

Позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП № 393747 від 05 січня 2020 року, винесену начальником СРПП №2 Брусилівського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області капітаном поліції Гриб Олексієм Васильовичем, про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень. Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 .

Відповідно до ухвали суду від 18 лютого 2020 року по справі відкрито провадження у справі за правилами глави 10 КАС України, у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення (виклику) сторін.

В судовому засіданні 28 травня 2020 року позивач позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити.

Копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками та судові повістки, які направлялись на адресу відповідачів отримано, що підтверджується матеріалами справи, а саме: повідомленнями «Укрпошти» про вручення поштового відправлення, які отримано 24 лютого 2020 року, 05 березня 2020 року, 22 травня 2020 року протягом строку, встановленого судом, відповідно до положень статті 162 КАС України відповідачем подано відзив в якому зазначив, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово - зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу за частиною 1 статті 121 КУпАП. Тому вважає, що винесена відносно ОСОБА_1 постанова є законною та підстав для її скасування немає. Просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. Розгляд справи проводити у його відсутність.

Частина 1 статті 205 КАС України визначає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно норм частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надійшло, відповідно до положень частини 5 статті 279 ЦПК України, тому суд з власної ініціативи розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законом України.

Згідно статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В силу частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до наявної в матеріалах справи постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП № 393747, ОСОБА_1 05 січня 2020 року о 08 годині 10 хвилин в смт. Брусилів по вул. Небесної Сотні, керував автомобілем АЗЛК 21412 номерний знак НОМЕР_1 , при цьому в автомобілі були відсутні задні бризковики, чим порушив п.п. 31.4.7. "е" ПДР та п. 6.8.13 ДСТУ 3649-2010, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121 КУпАП та на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень. Однак, з вказаною постановою позивач не згоден, так як вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення передбаченого частиною 1 статті 121 КУпАП.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

До компетенції органів Національної поліції відповідно до ст. 222 КУпАП віднесено розгляд справи, передбаченої ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Тобто, складення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення є складовою виконання посадовою особою Національної поліції України своїх процесуальних обов`язків передбачених законом.

Положеннями статті 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 31.4.7-е Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР) забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутність передбаченого конструкцією бампера або заднього захисного пристрою, грязезахисного фартуха і бризковиків.

Відповідно до пункту 31.1 ПДР технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно пункту 1.7 «Пристрої перешкоджання викиданню з-під пневматичних коліс твердих предметів, бруду» Додатку 1 до Вимог до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методів такої перевірки, затверджених наказом наказом Міністерства інфраструктури України від 26.11.2012 № 710 (далі - Вимоги № 710) бризковики, грязезахисні фартухи у передбачених виробником або документами з питань переобладнання відповідно до Порядку переобладнання-5 випадках мають відповідати вимогам пункту 6.8.13 ДСТУ 3649:2010. У випадку здвоєних шин ширина бризговиків має бути не меншою ніж відстань між крайніми зовнішніми точками цих шин.

Згідно пункту 4 Додатку 1 до Вимог № 710 захисні пристрої мають відповідати вимогам ПДР, пункту 6.8.12 ДСТУ 3649:2010, вимогам документів з питань переобладнання відповідно до Порядку переобладнання. Захисні пристрої мають бути без вигинів з відхилом від прямолінійності більше як 50 мм внаслідок пошкоджень, тріщин, розривів, без додатково встановлених деталей (для підвищення несівної здатності), закріплені відповідно до вимог виробника.

КТЗ (колісні транспортні засоби) мають бути обладнані за конструкцією пристроями захисту від викидання з-під коліс КТЗ сторонніх предметів і бруду. Ширина цих пристроїв має бути не менше ніж ширина встановлених шин.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Згідно з частиною 1 статті 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас частини 1 статті 121 КУпАП передбачає відповідальність за технічну несправність транспортного засобу, тоді як в матеріалах справи відсутні докази того, що відсутність грязезахисних фартухів і бризковиків відносяться до технічних несправностей.

Відтак, керування транспортним засобом з відсутніми бризковиками, не можливо трактувати як порушення вимог п. 31.4.7.е ПДР України, оскільки вони не узгоджуються з об`єктивною стороною частини 1 статті 121 КУпАП.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як визначено в статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статті 255 цього Кодексу.

За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність,

чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що відповідач під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова, згідно статті 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах, а не на припущеннях.

Відповідно до частини 1, 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч зазначеному, відповідач встановлений обов`язок довести правомірність свого рішення, як таке що відповідає вимогам статті 2 КАС України не виконав.

Відповідач не надав суду жодних належних доказів, які достовірно підтверджують обставини порушення ОСОБА_1 05 січня 2020 року ПДР України, а саме, що конструкцією автомобіля, яким керував позивач, передбачено наявність бризковиків.

Згідно п.2.1. наказу Міністерства інфраструктури України від 26.11.2012 р. №710 «Про затвердження Вимог до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методів такої перевірки» ТЗ ідентифікують, беручи до уваги вимоги стосовно конструкції та технічних характеристик, наведених у його реєстраційних документах, зокрема реєстраційних документах інших держав, у маркованні, в експлуатаційній та (або) ремонтній документації, іншому інформаційному забезпеченні виробника, документах з питань переобладнання, які були чинними на дату реєстрації (перереєстрації), та відповідно до законодавства.

Отже, під час винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, відповідач повинен був перевірити чи передбачала конструкція автомобіля, яким керував позивач, обов`язкову наявність бризковиків на дату його реєстрації, оскільки рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Суть оскаржуваної постанови полягає в тому, що КТЗ мав ознаки несправності, а саме відсутність бризковиків, тому встановлення порушень мало бути відповідним чином підтверджено, а саме складено Акт перевірки КТЗ.

Оскільки у ДПП відсутній спеціальний нормативний акт, який би врегульовував дану процедуру, за аналогією закону мав би бути застосований Порядок здійснення контролю за технічним станом колісних транспортних засобів під час їх експлуатації, який не втратив чинність та не скасований у визначеному законом порядку.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана: по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а по-друге, відповідно до статті 252 КУпАП дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідач в судове засідання не з`явився, на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові надав лише пояснення Лужник Ю.В. та Чикало П.В., які вказали, що автомобіль був без задніх бризковиків, проте не спростував вказані твердження позивача.

Суб`єкт владних повноважень - відповідач у справі зобов`язаний подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, незалежно від того, на чию користь вони можуть бути використані - на користь відповідача чи навіть позивача.

Про це мало бути відомо відповідачу, так як позивачем в позовній заяві, яка направлена відповідачу і яку він отримав, було не визнано свою вину в порушеннях ПДР України і викладено мотиви такої незгоди. Однак відповідач, отримавши повістку в суд і матеріали адміністративного позову і ознайомившись з їх змістом, не з`явився в суд і не довів свою правомірність, а тому суд вважає, що відповідач при такій своїй поведінці погодився з вимогами позивача.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови, фото-, відеофіксації порушення позивачем правил дорожнього руху тощо.

Так єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст. 77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

Відповідно достатті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

При вирішенні спору суд також виходить із загальних засад недопустимості притягнення особи до адміністративної відповідальності на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачить на її користь (ч.2 ст.62 Конституції України).

Окрім зазначеного вище суд звертає увагу, що усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень трактуються на користь позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач. Єдиною умовою для цього є повідомлення позивачем мінімально достатньої інформації про такі рішення чи дії (Постанова Вищого адміністративного суду України від 13 вересня 2006 р. у справі № К-7375/06).

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, враховуючи викладене, приймаючи до уваги положення частини 3 статті 286 КАС України, суд вважає за можливе скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, а справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити, задовольнивши позовні вимоги.

Керуючись статтями 19, 55 Конституції України; Законом України «Про Національну поліцію»; «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853; статтями 121, 251, 268, 278, 283, 284 КУпАП; статтями 2, 5, 7, 9, 72, 77, 80, 90, 229, 241-246, 250, 251, 255, 257, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника СРПП №2 Брусилівського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області капітана поліції Гриб Олексія Васильовича про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Скасувати постанову серії ДП № 393747 начальника СРПП №2 Брусилівського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області капітана поліції Гриб Олексія Васильовича від 05 січня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів із дня його складання в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса у особи відсутня.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Попільнянського

районного суду Є. О. Зайченко