Справа № 343/594/20
Суддя: Монташевич С. М.
Дата ухвалення: 2020-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 343/594/20
Провадження №: 2-а/0343/14/20
РІШЕННЯ

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2020 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

судді - Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання - Шикор Г.В.,

розглянувшив порядку письмового провадження адміністративну справу № 343/594/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Харківській області, інспектора лейтенанта поліції 1 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Козеровського Івана Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2307960 від 28.03.2020,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Харківській області та інспектора лейтенанта поліції 1 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Козеровського І.О., в якому просить:

- визнати дії інспектора 1 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Козеровського Івана Олександровича щодо складання постанови серії ЕАК №2307960 від 28.03.2020 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 гривень за порушення ст. 122 ч. 1 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі - незаконними;

- визнати постанову серії ЕАК №2307960 від 28.03.2020 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 гривень за порушення ст. 122 ч. 1 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28.03.2020 йому було вручено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2307960 від 28.03.2020, яка була винесена Інспектором 1 батальйону, 6 роти УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції Козеровським І.О. Згідно з даної постановою, він 28.03.2020 о 11 год 09 хв, керуючи транспортним засобом Volksvagen Multivan T6, д.н.з. НОМЕР_1 , на трасі М03 429 КМ в м. Валки Харківської області нібито перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1., чим порушив п. 8.5.1 ПДР (порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки), та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП із накладенням штрафу в розмірі 255,00 гривень. Із вказаною постановою він не погоджується повністю, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню з таких підстав.

Так, справді, 28.03.2020 о 11.10 год він на вказаному транспортному засобі рухався по трасі М03 в м. Валки Харківської області 429 км в напрямку міста Полтава. Проте жодного порушення правил дорожнього руху, а саме перетинання суцільної лінії дорожньої розмітки, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, не здійснював. В процесі керування транспортним засобом на 429 км траси М03 він здійснював обгін іншого транспортного засобу, проте тільки в дозволеному місці, згідно з ПДР. При під`їзді до блокпоста інспектором Козеровським І.О. було здійснено контрольне вимірювання температури тіла у зв`язку із плановими заходами протидії вірусу СОVID-19. Про жодне порушення ним ПДР інспектором заявлено не було. Проте під час здійснення даних заходів щодо вимірювання температури тіла водій іншого автомобіля заявив інспектору про те, що він нібито здійснив обгін його автомобіля з порушенням правил в забороненому місці. Жодного підтвердження своїх слів водієм надано не було. На його законну вимогу даному водієві пред`явити докази вчиненого правопорушення, а саме відеофіксацію пересікання суцільної лінії, йому було доведено, що таких доказів немає. Інспектор УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції Козеровський І.О. взагалі не бачив порушення ним ПДР, а при винесені оскаржуваної постанови керувався виключно вигаданими поясненнями іншого водія транспортного засобу. Усі пояснення щодо відсутності в його діях складу правопорушення були проігноровані відповідачем та в жодній мірі не прийняті до уваги при винесенні оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення, що підтверджує її незаконність та необґрунтованість. Крім цього, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Однак, всупереч вимогам закону під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поза увагою відповідача залишились обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи. Варто звернути також увагу, що у п. 9 оскаржуваної постанови зазначено, що доказами є пояснення свідка, проте сам інспектор факту вчинення ним, позивачем, правопорушення не бачив та не зафіксував. В даному випадку свідок не може вказувати інспектору поліції про вчинення тою чи іншою особою адміністративних проступків, а може тільки підтверджувати або спростовувати побачені чи виявлені правопорушення органами поліції. Підсумовуючи наведене, вважає протиправною та необгрунтованою оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2307960 від 28.03.2020 та такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому вона підлягає скасуванню.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак останній письмово у поданому суду клопотанні просить розглядати справу без їх участі за наявними в матеріалах справи доказами. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Від відповідачів відзиву на позов до суду не надходило.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи наявні повідомлення про вручення поштових відправлень, будь-яких заяв та клопотань до суду не подавали.

Спір між сторонами не вирішений.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

ухвалою суду від 13.04.2020 відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін.

4 травня 2020 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі.

Ухвалою суду від 08.05.2020 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Від обох відповідачів будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань до суду не надходило.

Згідно з ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з викладеного, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін в порядку письмового провадження.

У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до постанови серії ЕАК №2307960 від 28.03.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 28.03.2020 о 11.09 год на 432 км ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN MULTIVAN-T6, н.з. НОМЕР_1 , перетнув лінію дорожньої розмітки 1.1 (суцільну лінію), чим порушив п. 8.5.1 ПДР (порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки) та був притягнутий до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП із накладенням штрафу у розмірі 255 гривень (а.с.8).

Таким чином між сторонами виник спір відносно правомірності оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача, підстав для визнання постанови протиправною, скасування постанови, закриття справи, а також визнання дій інспектора УПП незаконними.

Оцінка суду:

вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані стороною позивача, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволенню, виходячи з такого.

Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з положеннями ст.ст. 9, 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними. суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 28.03.2020 інспектор лейтенант поліції 1 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Козеровський І.О. виніс постанову серії ЕАК №2307960 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 , якою останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 255,00 гривень.

Нормою ч. 1 ст. 122 КУпАП визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 28.03.2020 о 11.09 год на 432 км, керуючи транспортним засобом Volkswagen Multivan-T6, н.з. НОМЕР_1 , перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, чим порушив п. 8.5.1 ПДР (порушення вимог горизонтальної розмітки).

Згідно з п. 8.5.1. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306, горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Позивач в позові вказує, що зазначені у постанові обставини не відповідають дійсності, а насправді він на вказаній трасі здійснював обгін іншого транспортного засобу у дозволеному Правилами дорожнього руху місці.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтуються висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачі на обгрунтування правомірності оскаржуваної постанови не надали жодних доказів, наприклад, пояснень свідків, письмових доказів, показань технічних приладів чи технічних засобів, зокрема відеозапису фіксації вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Також у постанові відсутні дані свідка, на пояснення якого посилається поліцейський, що унеможливлює допитати його в суджовому засіданні. Вказане свідчить про те, що інспектор УПП розглянув справу та притягнув позивача до відповідальності за відсутністю доказів вчинення ним правопорушення та за відсутності доказів вини останнього.

Враховуючи викладене, є всі підстави вважати, що постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, з порушенням норм законодавства, відомчих актів МВС України, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, з порушенням законних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що призвело до незаконного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим, і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Крім цього, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Всупереч даним вимогам, вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування вини, не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та правомірності винесеної ним постанови про накладення на ОСОБА_1 штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 122 КУпАП, не надано.

Варто звернути увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Отже, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є оскаржувана постанова, яка по суті є предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в ній.

Таким чином, доводи позивача відповідачем не спростовані, тому суд знаходить доведеним, що інкриміноване йому правопорушення він не вчиняв, а відтак притягнений до адміністративної відповідальності неправомірно.

Суд також вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови не дотримався вимог закону щодо дослідження всіх обставин справи та підтвердження їх доказами, а тому подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та винність ОСОБА_1 є недоведеною.

За змістом п.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративні правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема при встановленні відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п.2 ч.2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до п. 3. ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень, зокрема скасовує постанову і закриває справу.

Тому суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме в частині визнання постанови серії ЕАК №2307960 від 28.03.2020 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 гривень за порушення ч.1 ст. 122 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі протиправною та скасування її, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В задоволені позовної вимоги про визнання незаконними дій інспектора 1 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Козеровського І.О. щодо складання постанови серії ЕАК №2307960 від 28.03.2020 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 гривень за порушення ст. 122 ч. 1 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, суд відмовляє, виходячи з такого.

Статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлені основні повноваження поліції, яка відповідно до покладених на поліцію завдань, зокрема виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень; припиняє виявлені адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення адміністративного правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом. Поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Як визначено в ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд вважає, що інспектор УПП в Харківській області Козеровський І.О. діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Варто зауважити, що в позові позивач не конкретизує в чому полягає незаконність дій інспектора і з яких підстав дії останнього потрібно визнати незаконними.

Отже, оскільки відсутні докази того, що відповідач при винесені оскаржуваної постанови вийшов за межі наданих йому повноважень або діяв в непередбачений законом спосіб, відсутні підстави вважати незаконними його дії при розгляді справи про адміністративне правопорушення та по складанню постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Крім того, вимоги ОСОБА_1 заявлені до інспектора 1 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Козеровського І.О., який в даній справі є неналежним відповідачем, виходячи з такого.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (ст. 222 КУпАП).

Тобто, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП, працівники органів (підрозділів) Національної поліції діють від імені органів Національної поліції, а, отже, не можуть виступати відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган (підрозділ) Національної поліції.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний суд у постанові від 26.12.2019 № 724/716/16-а, відповідно до якого державні інспектори відповідного органу діють не як самостійні суб`єкти владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади.

На підставі викладеного, ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 2, 9, 20, 72, 73-77, 90 КАС України, ст.ст. 7, 9-11, 33, 122, 222, 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП, ст.ст. 23, 30 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII та керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, ст.ст. 241, 245, 246, 250-251, 255, 286 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Харківській області, інспектора лейтенанта поліції 1 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Козеровського Івана Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2307960 від 28.03.2020, задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАк №2307960 від 28.03.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень за порушення ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а справу закрити за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

В іншій частині позовних вимог, заявлених до інспектора лейтенанта поліції 1 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Козеровського Івана Олександровича, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Сторонам по справі роз`яснити, що відповідно до п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України строк апеляційного оскарження, який встановлений у рішенні суду, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Харківській області, вул. Шевченка, 315А, м. Харків.

Відповідач: інспектор лейтенант поліції 1 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Козеровський Іван Олександрович, вул. Шевченка, 315А, м. Харків.

Повний текст рішення складено 3 червня 2020 року.

Суддя С. М. Монташевич