Справа № 580/1121/20
Суддя: С.О. Кульчицький
Дата ухвалення: 2020-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року справа № 580/1121/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кульчицького С.О.,

за участі: секретаря судового засідання - Мауріної Я.Ю.,

позивача ОСОБА_1 - особисто,

представника позивача Яцюка М.В. - за ордером,

представника відповідача Герасименко М.В. - за посадою,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач), в якому з урахуванням уточненої позовної заяви просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 03.10.2019 у виконавчому провадженні ВП № 59602675 про накладення штрафу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що оскаржувана постанова про накладення штрафу у сумі 5 100 грн 00 коп. є протиправною, оскільки виконавчий документ не виконано боржником з поважних причин.

Ухвалою від 25.05.2020 відкрито провадження у справі за даним позовом.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач надав до суду відзив, в якому вказав, що позивач - боржник у виконавчому провадженні ВП № 59602675, належним чином повідомлений про наслідки невиконання рішення суду, навіть після домовленості із стягувачем про спосіб виконання рішення суду, добровільно не вчинив дій на його виконання.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, позов просили задовольнити повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.08.2015 у справі №712/5136/15-ц зобов`язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 замінити товар неналежної якості планшетний комп`ютер ASSISTENT АР 106 серійний номер 2 на такий же товар належної якості та передати його покупцю ОСОБА_2 .

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.08.2015 у справі №712/5136/15-ц набрало законної сили 11.04.2019.

У подальшому на виконання вказаного судового рішення 31.05.2019 Соснівським районним судом м. Черкаси у справі у справі №712/5136/15-ц видано виконавчий лист щодо зобов`язання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 замінити товар неналежної якості планшетний комп`ютер ASSISTENT АР 106 серійний номер 2 на такий же товар належної якості та передати його покупцю ОСОБА_2 .

Постановою Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 19.07.2019 відкрито виконавче провадження ВП № 59602675 з примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.08.2015 у справі №712/5136/15-ц.

19.07.2019 державний виконавець звернувся із вимогою у ВП № 59602675 до боржника щодо виконання протягом 10 робочих днів виконати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.08.2015 у справі №712/5136/15-ц, а саме замінити товар неналежної якості планшетний комп`ютер ASSISTENT АР 106 серійний номер 2 на такий же товар належної якості та передати його покупцю ОСОБА_2 .

07.08.2019 державним виконавцем у виконавчому провадженні ВП № 59602675 складено акт, згідно з яким при виконанні рішення суду з`ясовано, що товар зазначений в рішенні суду не існує, за домовленістю стягувача ОСОБА_2 та боржника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 вирішено в присутності державного виконавця замінити товар на інший, який підходить стягувачу за тими ж самими властивостями та характеристиками.

03.10.2019 державним виконавцем у виконавчому провадженні ВП № 59602675 складено акт, відповідно до якого державним виконавцем встановлено, що боржником фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 товар згідно з рішенням суду, а саме планшетний комп`ютер ASSISTENT АР 106 серійний номер 2 не замінено на товар належної якості.

03.10.2019 державний виконавець виніс постанову у виконавчому провадженні ВП № 59602675 про накладення штрафу, відповідно до якої за невиконання рішення суду та вимог державного виконавця накладено на боржника - фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штраф на користь держави у сумі 5 100 грн 00 коп.

Не погоджуючись із постановою державного виконавця про накладення штрафу, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 ст. 5 Закону № 1404 визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Для належного виконання повноважень з примусового виконання рішень виконавець наділений низкою прав та обов`язків.

Так, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404 передбачає, серед іншого, обов`язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Також, ч. 3 ст. 18 Закону № 1404 визначено права виконавця, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Частиною 1 ст.63 Закону № 1404 передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону №1404 визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1-3 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про обґрунтованість оскаржуваного рішення про застосування до позивача штрафу за невиконання рішення суду зобов`язального характеру, суд виходить з наступного.

Накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Залежно від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Судом встановлено, що 07.08.2019 державним виконавцем у виконавчому провадженні ВП № 59602675 складено акт, згідно з яким при виконанні рішення суду з`ясовано, що товар зазначений в рішенні суду не існує, за домовленістю стягувача ОСОБА_2 та боржника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 вирішено в присутності державного виконавця замінити товар на інший, який підходить стягувачу за тими ж самими властивостями та характеристиками.

Однак, доказів надання позивачем стягувачу ОСОБА_2 замість планшетного комп`ютеру ASSISTENT АР 106 серійний номер 2 належної якості аналогічного товару з тими ж самими властивостями та характеристиками, сторони суду не надали.

Суд зауважує, що сторона позивача не надала суду докази поважності не надання стягувачу ОСОБА_2 замість планшетного комп`ютеру ASSISTENT АР 106 серійний номер 2 належної якості аналогічного товару з тими ж самими властивостями та характеристиками.

Таким чином, на підставі викладеного вище, та враховуючи, що судове рішення, з примусового виконання якого відкрито виконавче провадження № 59602675, не виконано боржником добровільно та до відкриття виконавчого провадження № 59602675, суд висновує про правомірність оскаржуваної постанови.

Водночас, суд зауважує, що положеннями ч. 1 ст. 435 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 435 Цивільного процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно з частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Наведене вказує на те, що при прийнятті спірної постанови відповідачем не було порушено критеріїв правомірності, передбачених ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України України.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не належить до задоволення.

У відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати сплачені позивачем, стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 143, 241-246, 255, 271, 272, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити повністю.

Витрати зі сплати судового збору покласти на позивача.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення до суду апеляційної інстанції через Черкаський окружний адміністративний суд, з урахуванням положень п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Кульчицький