Справа № 640/19103/19
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Генеральної прокуратури України, в якому просив: стягнути з Генеральної прокуратури України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на посаді у сумі 388 454,74 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2019 року у справі № 826/17988/17 за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора України від 04.12.2017 року № 1131-ц про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією Департаменту нагляду у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України та посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру"; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією Департаменту нагляду у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України та посаді прокурора з 04.12.2017 року; стягнуто з Генеральної прокуратури України (, адреса: 01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце перебування: АДРЕСА_2 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 05.12.2017 року по 15.01.2019 року в сумі 604 505,41 грн. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць.

Проте, наказом Генеральної прокуратури України № 1033ц від 02.10.2019 року Позивача було поновлено на посаді заступника начальника управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією Департаменту нагляду у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України та посаді прокурора з 04.12.2017 року.

Таким чином, у період з 16.01.2019 року по 02.10.2019 року зазначене судове рішення Генеральною прокуратурою України в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді не виконувалось, у зв`язку з чим, на думку Позивача, Відповідачем затримано виконання рішення на 178 робочі дні, отже з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на посаді у сумі 388 454,74 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з Офісу Генерального прокурора (м. Київ, 01011, вул. Різницька, 13/15, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) суму середнього заробітку за час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.01.2019 року у справі № 826/17988/17 про поновлення на посаді у розмірі 388 454,74 грн. (триста вісімдесят вісім тисяч чотириста п`ятдесят чотири гривні, 74 копійки). Присуджено на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3884,55 грн. з бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора (м. Київ, 01011, вул. Різницька, 13/15, ).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Офісом Генерального прокурора подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що наказом Генерального прокурора від 02.10.2019 року № 1033-ц Позивача було поновлено на посаді заступника начальника управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією Департаменту нагляду у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України на виконання постанови Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження від 18.09.2019 року ВП № 60081853 щодо примусового виконання виконавчого листа № 826/17988/17 від 04.02.2019 року, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва, про поновлення ОСОБА_1 на роботі в органах прокуратури України.

Отже, на думку Відповідача, тільки 18.09.2019 року було підтверджено волевиявлення ОСОБА_1 продовжувати фактичну службу на відповідній посаді.

Відповідач зазначає, що Позивач з жодними зверненням про поновлення на роботі ані до Генеральної прокуратури України, ані до органів державної виконавчої служби не звертався, у зв`язку з чим вважає, що сам Позивач не вжив заходів до своєчасного виконання рішення суду.

Крім того, Відповідач вказує, що згідно з даними Єдиного реєстру адвокатів України Позивачем 20.08.2019 року було отримано свідоцтво за № НОМЕР_2 на право зайняття адвокатською діяльністю, що, на думку Відповідача, підтверджує відсутність наміру Позивача працювати в органах прокуратури.

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу в установлений судом строк подано не було.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, наказом Генеральної прокуратури України від 04.12.2017 року № 1131-ц ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією Департаменту нагляду у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України та посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру".

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2019 року у справі № 826/17988/17 за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора України від 04.12.2017 року № 1131-ц про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією Департаменту нагляду у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України та посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру"; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією Департаменту нагляду у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України та посаді прокурора з 04.12.2017 року; стягнуто з Генеральної прокуратури України (, адреса: 01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце перебування: АДРЕСА_2 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 05.12.2017 року по 15.01.2019 року в сумі 604505,41 грн. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць.

Наказом Генеральної прокуратури України від 02.10.2019 року № 1033ц ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника начальника управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією Департаменту нагляду у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України та посаді прокурора з 04.12.2017 року.

Зважаючи на те, що судове рішення було виконано Відповідачем із затримкою, Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення у період з 16.01.2019 року по 02.10.2019 року у сумі 388454,74 грн.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що виплата заробітної плати за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі здійснюється незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кодекс законів про працю України (далі - "КЗпП України") регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Згідно із ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір (ч. 1).

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню (ч. 7).

Згідно із ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Тобто, як вбачається, згідно з вказаною нормою проводиться виплата заробітної плати за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у постанові від 16.02.2018 року у справі № 807/2713/13-а.

Згідно з частиною третьою статті 14 КАС України, невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За статтею статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Пунктом 3 частини першої статті 371 КАС України встановлено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Згідно з п. 34 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Судом першої інстанції встановлено, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.01.2019 року у справі № 826/17988/17 в частині поновлення Позивача на посаді Відповідачем виконано лише 02.10.2019 року.

Зважаючи на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про затримку Відповідачем виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.01.2019 року у справі № 826/17988/17 у частині поновлення Позивача на посаді у період з 16.01.2019 року по 01.10.2019 року та про наявність передбачених ст. 236 КЗпП України підстав для виплати позивачу середнього заробітку за час такої затримки.

Колегія суддів відхиляє посилання Відповідача на виконання ним рішення суду згідно з постановою Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 18.09.2019 року ВП № 60081853 щодо примусового виконання виконавчого листа № 826/17988/17 від 04.02.2019 року, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва, про поновлення ОСОБА_1 на роботі в органах прокуратури України, оскільки рішення суду в частині поновлення Позивача на посаді підлягає негайному виконанню, а тому застосування в даному випадку положень Закону України "Про виконавче провадження" не є аргументованим.

Також непереконливими є доводи Відповідача стосовно відсутності наміру Позивача поновлюватись на посаді з огляду на те, що ним було отримано свідоцтво за № НОМЕР_2 на право зайняття адвокатською діяльністю,

Відповідач зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України "Про прокуратуру" на прокурора поширюються обмеження щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, визначені антикорупційним законодавством.

Колегія суддів не приймає до уваги вищевказані доводи Відповідача, оскільки судове рішення з питань публічної служби підлягає негайному виконанню та жодним чином не може ставитися в залежність від будь-яких обставин, окрім непереборних.

При цьому, норми закону не містять застережень щодо неможливості поновлення на посаді незаконно звільненого працівника на підставі судового рішення у разі, якщо він перебуває на іншій службі, або провадить адвокатську діяльність. Слід зазначити, що питання несумісності повинно було бути вирішено після поновлення Позивача на посаді.

З огляду на встановлені державні гарантії обов`язковості виконання судових рішень, колегія суддів зазначає, що затримка виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника тягне обов`язок роботодавця виплатити такому працівникові середній заробіток за весь час затримки.

Положення КЗпП України не містять застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткових дій, які б вказували на його бажання поновитися на роботі.

Зважаючи на викладене вище, Відповідачем не доведено належними та достатніми доказами неможливість виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.01.2019 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією Департаменту нагляду у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України та посаді прокурора з 04.12.2017 року.

Так, пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" визначено, що задовольняючи позовні вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.

Листом Міністерства соціальної політики України від 08.08.2018 року № 78/0/206-18 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2019 рік" визначено кількість робочих днів у січні 2019 року (починаючи з 16.01.2019 року) - 12 днів, у лютому 2019 року - 20 днів, у березні 2019 року - 20 днів, у квітні 2019 року - 21 день, у травні 2019 року - 21 день, у червні 2019 року - 18 днів, у липні 2019 року - 23 дні, у серпні 2019 року - 21 день, у вересні 2019 року - 21 день, у жовтні 2019 року (по 02.10.2019 року) - 1 день (всього - 178 днів).

Таким чином, час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.01.2019 року у період з 16.01.2019 року по 02.10.2019 року склав 178 днів.

Згідно з довідкою Генеральною прокуратури України від 04.11.2019 року № 18-843з.п. середня заробітна плата Позивача, яка обчислена виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, відповідно до постанови КМ України від 08.02.1995 року № 100 складає 46 920,00 грн. (із розрахунку середньоденної заробітної плати в розмірі 2 182,33 грн).

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу повинен розрахуватися виходячи із кількості днів невиконання судового рішення помножених на середньоденний заробіток.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сума, яка підлягає виплаті Позивачу за період затримки виконання судового рішення з 16.01.2019 по 02.10.2019 року становить 388 454,74 грн. (2182,33 грн. (середньоденна заробітна плата згідно довідки Генеральної прокуратури України від 04.11.2019 року №18-843 з.п.) х 178 робочих днів (кількість робочих днів за час затримки виконання судового рішення)).

Доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Офісу Генерального прокурора викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушень норм процесуального та матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко

Повний текст складено 04.06.2020 року.