Справа № 200/3748/20-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2020-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2020 р. Справа№200/3748/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області

про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області, в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення відповідача від 13 березня 2020 року про відмову в призначені допомоги при народженні дитини;

- визнати протиправною відмову відповідача у нарахуванні та виплаті позивачу допомоги при народжені дитини;

- зобов`язати відповідача призначити та здійснити виплату позивачу допомоги при народжені дитини за її заявою від 12 березня 2020 року.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона має місце постійної реєстрації у м. Єнакієве Донецької області; 8 лютого 2018 року, знаходячись у м. Донецьк, народила сина ОСОБА_2 . Українське свідоцтво про народження дитини позивач отримала у лютому 2020 року, оскільки із маленькою дитиною виїхати раніше на підконтрольну українській владі територію Україні не мала можливості. З березня 2020 року позивач разом із сином перемістилась до м. Торецьк Донецької області та отримала в Управлінні соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк довідки внутрішньо переміщених осіб на себе та дитину. Також в березні 2020 року звернулася до відповідача для призначення їй допомоги при народженні дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але отримала усну відмову в призначенні допомоги, у зв`язку із пропуском 12-ти місячного строку для звернення за призначенням такої допомоги, але копію рішення про призначення виплати допомоги позивачу не надали.

17 березня 2020 року позивач звернулась з інформаційним запитом про підстави відмови в призначені допомоги при народженні дитини та в березні 2020 року відповідач надав відповідь № 08 вх. Ш-158-5.1-6.2 від 24 березня 2020 року, в якій управління зазначило, що державна допомога при народжені дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Позивач вважає таке рішення незаконним, оскільки воно порушує інтереси дитини (а.с. 1-3).

У наданому суду відзиві на позов відповідач зазначив про правомірність відмови позивачу у призначенні їй допомоги при народженні дитини, обґрунтовуючи це наступним.

12 березня 2020 року позивач звернулася до Управління з питання оформлення довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи та питанням оформлення допомоги при народженні дитини відповідно до Закону «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», надавши власноруч заповнену заяву до якої додала копію свідоцтва про народження сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час прийому документів у позивача спеціалістом Управління було роз`яснено ОСОБА_1 , що на допомогу при народженні дитини вона вже не має права.

На підставі рішення про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 13 березня 2020 року позивачу було направлено повідомлення на адресу фактичного місця перебування, зазначеного у довідці про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи, про відмову в наданні допомоги із роз`ясненням порядку надання допомоги при народженні дитини.

18 березня 2020 року на адресу управління надійшов адвокатський запит від представника позивача з проханням надати роз`яснення щодо підстав відмови в призначенні допомоги при народжені дитини.

24 березня 2020 року управлінням були надані роз`яснення щодо порядку надання допомоги при народженні дитини, відповідно до вимог діючого законодавства.

Також у відзиві на позов відповідач зазначає, що Управління соціального захисту населення є державною неприбутковою, бюджетною організацією, яка підпорядкована органу місцевого самоврядування, що утримується за рахунок коштів міського бюджету та власних фінансових надходжень не має, тому сплатити судові витрати по справі не в змозі (а.с. 35-36).

Ухвалою суду від 4 травня 2020 року відкрито провадження у даній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 30).

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) (а.с. 8, 11).

Відповідач, Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області, , місцезнаходження: 85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Євгена Седнєва, буд. 1, є органом державної влади (а.с. 24-25).

Як встановлено судом 8 лютого 2020 року ОСОБА_1 у м. Донецьк Донецької області народила сина ОСОБА_2 , про що Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 18 лютого 2020 року видано свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 (а.с. 9, 40).

12 березня 2020 року позивач в Управлінні соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області отримала довідки внутрішньо переміщених осіб на себе та сина за №№ 1421-, 1421- (а.с. 11, 12, 41, 42).

Також 12 березня 2020 року позивачем було подано до відповідача заяву про призначення допомоги при народженні дитини, що підтверджується відповідною розпискою відповідальної особи управління праці та соціального захисту населення (а.с. 38-39).

Рішенням відповідача від 13 березня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні допомоги при народженні дитини (а.с. 43).

Повідомленням про відмову в наданні державної допомоги сім`ям з дітьми від 13 березня 2020 року № 08/3-00832 позивача сповіщено про прийняття рішення про відмову у призначенні допомоги при народженні дитини у зв`язку із пропуском нею 12-ти місячного строку звернення із заявою про її призначення (а.с. 16, 44).

17 березня 2020 року представником позивача ОСОБА_3 було надіслано адвокатський запит до відповідача щодо роз`яснення підстав відмови в призначенні позивачу допомоги на сина (а.с. 14).

24 березня 2020 року відповідач надіслав представнику заявника відповідь на запит, у якій повідомив про те, що позивач пропустила 12-ти місячний строк звернення із заявою за призначенням допомоги на дитину (а.с. 15).

Будучи не згодною із відмовою у призначенні їй допомоги при народженні дитини позивач звернулась до суду із даним позовом.

При вирішенні справи по суті суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення ст. 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги встановлює Закон України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-XII (далі - Закон № 2811-XII), який спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Згідно з ч. 1 ст. цього Закону громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених Законом та іншими законами України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 зазначеного Закону одним із видів державної допомоги сім`ям з дітьми є допомога при народженні дитини.

Така допомога призначається і виплачується органами соціального захисту населення; надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною; покриття витрат на її виплату здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів (ст. 4, ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 10 Закону), з урахуванням умов, визначених у ст. 11 Закону.

Таким чином, допомога при народженні дитини є різновидом державної допомоги у загальній системі соціального захисту населення і надається з метою забезпечення відповідного рівня матеріальної підтримки сімей, у яких є діти, створення належних умов для утримання та виховання дітей.

За приписами ст. 11 Закону № 2811-XII для призначення допомоги при народженні дитини до органу соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Даний перелік документів є вичерпним. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. У разі народження мертвої дитини допомога при народженні дитини не призначається.

Вказані норми Закону кореспондуються з положеннями Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 59 від 4 лютого 2009 року).

Суд погоджується із відповідачем, що позивач звернулась із заявою про призначення допомоги при народженні дитини із пропуском строку, встановленого Законом № 2811-XII та Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми.

Разом із цим суд зазначає, що відповідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

Крім цього, допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. В даному випадку неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів саме дитини.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 591/610/16, висновок якого відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Беручи до уваги необхідність захисту інтересів малолітньої дитини, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу допомоги при народженні дитини, прийнято управлінням без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення, тому підлягає скасуванню із зобов`язанням відповідача призначити та виплатити позивачу допомогу при народженні дитини на підставі її заяви від 12 березня 2020 року.

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправною відмову відповідача у нарахуванні та виплаті позивачу допомоги при народженні дитини, суд зазначає наступне.

Не нарахування та не виплата позивачу допомоги при народженні дитини мало місце у зв`язку із не прийняттям відповідачем рішення про призначення допомоги при народженні дитини.

Тобто, нарахування та виплата зазначеної допомоги є похідними від прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про призначення вказаної допомоги.

Відмова у нарахуванні та виплаті допомоги при народженні дитини з а у м о в и прийняття рішення про призначення такої допомоги не є спірним в межах даної справи, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині задоволенню не підлягають.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані суду докази, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області - підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що при зверненні до суду із даним позовом позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 840, 80 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 16 квітня 2020 року (а.с. 28), беручи до уваги, що судом вирішено задовольнити основні позовні вимоги, а позовні вимоги про зобов`язання відповідача призначити та здійснити виплату позивачу допомоги при народженні дитини є похідними від основних позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача суму судового збору на користь позивача у повному обсязі.

Щодо посилання відповідача на те, що управління є державною неприбутковою, бюджетною організацією, яка підпорядкована органу місцевого самоврядування, що утримується за рахунок коштів міського бюджету та власних фінансових надходжень не має, - суд зазначає, що відсутність бюджетних асигнувань не є підставою для звільнення особи від сплати судового збору.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 6, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 257-258, 263, 293, 295, 297, п. 3 розділу VI Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) до Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області (, місцезнаходження: 85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Євгена Седнєва, буд. 1) про визнання незаконним та скасування рішення, визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області про відмову ОСОБА_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) у призначенні допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області призначити та виплатити ОСОБА_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) допомогу при народженні дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області (, місцезнаходження: 85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Євгена Седнєва, буд. 1) на користь ОСОБА_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) 80 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його прийняття. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження судових рішень продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно приписів підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Н.П. Волгіна