Справа № 320/905/19
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/905/19 Суддя (судді) першої інстанції: Головенко О.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Пилипенко О. Є., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: не зазначена) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про, з урахуванням уточнених позовних вимог, визнання протиправною бездіяльності щодо непроведення перерахунку збільшення пенсії за рішенням суду у справі № 363/3520/16-а за період з 26.11.2015 р. по 31.12.2017 р. на підставі основного розміру пенсії, розрахованого за постановою Кабінету Міністрів України № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»; зобов`язання провести перерахунок збільшення пенсії, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України № 1381 за рішенням суду у справі № 363/3520/16-а за період з 26.11.2015 р. по 31.12.2017 р. на підставі основного розміру пенсії, розрахованого за постановою Кабінету Міністрів України № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із урахуванням виплаченої суми - 10943, 42 грн; визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на підставі рішення суду у справі № 363/3520/16-а за період з 26.11.2015 р. по день виплати заборгованості у повному розмірі; зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати збільшення пенсії згідно рішення суду у справі № 363/3520/16-а за період з 26.11.2015 р. по день виплати заборгованості у повному розмірі з наданням відповідних розрахунків.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що постановою Вишгородського районного суду Київської області від 12 грудня 2016 року у справі № 363/3520/16-а зобов`язано Головне управління провести перерахунок з 26 листопада 2015 року та виплачувати в подальшому позивачу пенсію з урахуванням збільшення пенсії передбаченого п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення».

Апелянт зазначає, що підвищення відповідно до постанови КМ України № 1381 у розмірі 1434, 66 грн позивачу було встановлено на 1 місяць в грудні 2015 року.

В частині ж встановлення підвищення основного розміру пенсії відповідно до Постанови КМ України № 1381 у розмірі 25 % за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р. апелянт зауважив про те, що така виплата була здійснена у червні 2018 року. в той час як заборгованість у розмірі 117222, 25 грн стосується не виконання рішення у справі № 363/3520/16-а, а перерахунку пенсії на підставі постанов № 103 та № 988.

При цьому, апелянт визнає, що у позивача з 01.01.2016 року виникло право на перерахунок пенсії у зв`язку із зміною розмірів грошового забезпечення визначених Постановою № 988.

Апелянт зазначив, що в травні 2018 на підставі довідки від 19.03.2018 року № Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області позивачу було проведено перерахунок пенсії.

Розмір пенсії після проведеного перерахунку складається із наступних складових: посадовий оклад - 2900, 00 грн; оклад за військове звання - 2200, 00 грн; процентна надбавка за вислугу років (50 %) - 2550, 00 грн; надбавка з службу в умовах режимних обмежень (15 %) - 435, 00 грн; премія (74,09 %) - 5990, 18 грн. Всього - 14075, 18 грн. З урахуванням підвищення основного розміру пенсії (25 % відповідно до постанови КМУ № 1381), підвищення як інваліду війни 2-ї групи в розмірі 40%; цільової грошової допомоги на прожиття - 50, 00 грн, розмір пенсії до виплати позивачу складає 13276, 25 грн.

Зазначений перерахунок, як стверджує апелянт, було проведено станом на 01.01.2016 року.

Апелянт зауважує, що управлінням було проведено перерахунок пенсії в травні 2018 року, визначеного станом на 01 січня 2016 року та розраховано розрахунок на доплату до пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року (117 222, 25 грн).

Також апелянт вказує, що станом на дату подання апеляційної скарги розмір пенсії позивача до виплати складає 13276, 25 грн, з них 2463,16 грн - підвищення встановлене відповідно до Постанови КМ України № 1381, тому апелянт вважає, що позовні вимоги є необгрунтованими, оскільки починаючи з 01.12.2015 р. таке підвищення включене до структури пенсії позивача і виплачується у встановленому законодавством порядку.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив, зареєстрований 12.05.2020 р. за вх. № 15628, у якому позивач з посиланням на виписки з Ощадбанку заперечує доплату йому у розмірі 1434, 66 грн.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Вишгородського районного суду Київської області від 12.12.2016 р. (справа № 363/3250/16-а) позов задоволено частково:

- визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо проведеного перерахунку і виплати пенсії ОСОБА_1 з 26 листопада 2015 року без врахування збільшення пенсії згідно п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» та дії Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо припинення виплати ОСОБА_1 з 26 листопада 2015 року додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі потерпілій від аварії на ЧАЕС 1 категорії інваліду 2 групи - протиправними;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області провести перерахунок з 26 листопада 2015 року та виплачувати в подальшому ОСОБА_1 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі потерпілій від аварії на ЧАЕС 1 категорії інваліду 2 групи;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області провести перерахунок з 26 листопада 2015 року та виплачувати в подальшому ОСОБА_1 пенсію з урахуванням збільшення пенсії передбаченого п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення».

Позовні вимоги про визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо утримання та неповернення за період з 26 листопада 2015 року по 01 липня 2016 року з пенсії ОСОБА_1 15 % податку та 1,5 % військового збору та про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області провести перерахунок і виплату зайво утриманих за період з 26 листопада 2015 року по 01 липня 2016 року з пенсії ОСОБА_1 15 % податку та 1,5 % військового збору - залишено без розгляду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року постанову Вишгородського районного суду Київської області від 12 грудня 2016 року скасовано в частині задоволення позовних вимог про:

- визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо припинення виплати ОСОБА_1 з 26 листопада 2015 року додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі потерпілій від аварії на ЧАЕС 1 категорії інваліду 2 групи протиправними;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області провести перерахунок з 26 листопада 2015 року та виплачувати в подальшому ОСОБА_1 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі потерпілій від аварії на ЧАЕС 1 категорії інваліду 2 групи.

В решті рішення суду залишено без змін.

Постановою ВС від 21.02.2020 р. касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 12 грудня 2016 року в частині, що залишена без змін, та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін.

В адміністративному позові позивач зазначає, що 06.07.2018 р. відповідач частково виконав свої зобов`язання за вищевказаним рішення, перерахувавши на рахунок позивача 15 116, 21 грн заборгованості за період з 26.11.2015 р. по 31.12.2017 р., однак, на думку позивача, вказана виплата є не повною сумою, яку відповідач повинен був виплатити за вказаний період.

На підставі вищевикладеного позивач звернувся 09.07.2018 р. до відповідача із вимогою про виплату заборгованості по виплаті пенсії за період з 26.11.2015 р. по 31.12.2017 р.

На вказане звернення позивач отримав лист-відповідь від 09.08.2018 р. № 2442/К-01, у якому відповідач відмовив у виплаті, у зв`язку з відсутністю законних підстав посилаючись на те, що відповідачем належним чином виконано вимоги рішення суду і виплачено всю суму пенсії.

Надаючи правову оцінку обставинам справи в цій частині, колегія суддів зазначає наступне.

Предметом даного спору є невиконання, на думку позивача, постанови Вишгородського районного суду Київської області від 12 грудня 2016 року у справі № 363/3250/16-а.

У відповідності до ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Розділом IV КАС України врегульовано процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Згідно зі ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У такій заяві зазначаються:

1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява;

2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

5) номер адміністративної справи;

6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження;

7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання;

8) інформація про хід виконавчого провадження;

9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви;

10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

З огляду на вказані норми, колегія суддів приходить до висновку, що предметом даного спору є невиконання рішення у справі № 363/3250/16-а, що має бути перевірено за спеціальною процедурою, регламентованою ст. 383 КАС України.

При цьому, колегія суддів зауважує, що статтею 383 КАС України передбачено спеціальний порядок звернення позивача з відповідною заявою, зокрема, при її поданні необхідно надати інформацію про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформацію про хід виконавчого провадження, що є важливим в питанні перевірки виконання відповідачем рішення суду.

Крім того, відмінність процедури від позовного провадження полягає також у строках звернення з відповідною заявою, формі судового рішення, порядку направлення копій заяви з додатками іншим сторонам тощо.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про наявність підстав для задоволення даної позовної заяви, оскільки прийняте по суті рішення у даному спорі, фактично, покладає обов`язок на відповідача у питанні виконання рішення суду, що набрало законної сили, поза спеціально встановленою процедурою судового контролю.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, оскільки не містять вказаних підстав для скасування рішення суду, натомість, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав, зазначених вище.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 117222, 25 грн у зв`язку зі здійсненням перерахунку на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21 лютого 2018 року № 103 та постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11 листопада 2015 року № 988.

Натомість, вказані відносини не були предметом розгляду справи № 363/3250/16-а та не є предметом позовних вимог позивача.

У відповідності до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам у цій частині та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції необхідність виходу за межі позовних вимог не обґрунтував, помилково зазначивши, що оскільки Постанова № 103 набула чинності 21.02.2018 р., підстав для її застування до спірних правовідносин не вбачається, а тому відповідач неправомірно не виплачував перераховану позивачу пенсію на підставі рішення Вишгородського районного суду у справі № 363/3520/16-а.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

На думку колегії суддів, оцінка правомірності застосування до спірних правовідносин постанов № 103 та № 988 в межах даного спору бути надана не може, позаяк не становить предмет позовних вимог.

Відтак висновок суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо протиправної бездіяльності відповідача щодо непроведення перерахунку за постановою Вишгородського районного суду Київської області від 12.12.2016 р. (справа № 363/3250/16-а) з 26.11.2015 р. по 31.12.2017 р. та зобов`язання вчинити дії на цій підставі є помилковим.

В той же час, як свідчать матеріали справи, остаточна сума доплати позивачеві в межах спірних відносин у розмірі 10943, 42 грн була здійснена у червні 2018 року.

У відповідності до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-XII (далі - Закон № 2262) нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 р. № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок).

Згідно ст. 3 Закону № 2050 сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

У відповідності до п. 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

При цьому, згідно ст. 4 Закону № 2050 виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати збільшення пенсії на підставі судового рішення у справі № 363/3520/16-а та задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити відповідну компенсацію у зв`язку з порушенням строків виплати з 26.11.2015 р. по день фактичного розрахунку (липень 2018 року).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги частково виключно щодо часткового скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його часткового скасування.

У відповідності до ст. 139 КАС України відсутні підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат.

У відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст. ст. 139, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо непроведення ОСОБА_1 перерахунку збільшення пенсії за рішенням суду у справі № 363/3520/16-а за період з 26 листопада 2015 року по 31 грудня 2017 року на підставі основного розміру пенсії, розрахованого за постановою Кабінету Міністрів України № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та зобов`язання провести ОСОБА_1 перерахунок збільшення пенсії, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України № 1381 за рішенням суду у справі № 363/3520/16-а за період з 26 листопада 2015 року по 31 грудня 2017 року скасувати.

В цій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя О. Є. Пилипенко

(Повний текст постанови складено 01.06.2020 р.)