Справа № 360/1392/20
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2020-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

02 червня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1392/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши в порядку спрощеного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправними дій, рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

02 квітня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі Біловодське ОУПФУ або відповідач) про визнання протиправними дій, рішень, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 07.04.2020 позовну заяву ОСОБА_1 до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправними дій, рішень, зобов`язання вчинити певні дії,- залишено без руху.

На виконання вищевказаної ухвали суду представником позивача через канцелярію суду надано уточнену позовну заяву, відповідно до якої позивач просить суд:

визнати протиправними рішення та дії Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області () щодо безпідставної відмови ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), оформленої офіційним листом від 24.02.2020 №29/Б-14 за підписом заступника начальника Біловодського ОУ ПФУ ОСОБА_2 , у здійсненні нарахування та виплати їй грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, встановленої станом на день призначення пенсії, яка передбачена пунктом 7-1 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV;

зобов`язати Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Луганській області () зарахувати до педагогічного стажу роботи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), що дає їй право на пенсію за вислугу років, передбачене п.п е- ж ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення періоди її безперервної і без використання відпусток без збереження заробітної плати роботи у відповідних комунальних освітніх закладах, а саме: з 01.09.1981 по 25.08.1982 у середній школі №28 станції Чертково Південно-Східної залізної дороги тодішньої РРСФР; з 16.08.1982 по 11.09.1984 у середній школі №29 міста Луганська тодішньої Української PCP; з 21.11.1984 по 17.11.1988 у Лієпайській восьмирічній школі №9 та Лієпайській середній школі №7 Лієпайського міського відділу народної освіти тодішньої Латвійської PCP; з 19.08.1992 по 11.08.1993 у середній школі №14 міста Луганська тодішньої Української PCP; з 25.08.1993 по день призначення пенсії (13.04.2019) і до цього часу в опорному навчальному закладі Міловська гімназія Міловської районної ради Луганської області;

зобов`язати Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Луганській області (), прийнявши додаткові уточнюючі документи на підтвердження педагогічного трудового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), здійснити нарахування і виплату їй грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, встановленої станом на день призначення пенсії, яка не підлягає оподаткуванню у відповідності до пункту 7- 1 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV;

у разі ухвалення судового рішення на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені нею судові витрати на оплату судового збору і витрати, пов`язані з розглядом справи (ст.132 КАС України) у загальній сумі 7434,60 грн, з яких судовий збір - 1681,60 грн, витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів та підготовкою до розгляду справи - 5753,00 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона відповідно до положень Закону України Про пенсійне забезпечення має право на визначений ним вид пенсії і 03.06.2019 звернулась до Міловського відділу обслуговування громадян Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області та надала заяву про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України від 09.07.2003 №1058 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон) та необхідні документи до неї. На підставі її заяви та доданих до неї документів уповноваженим органом ПФУ позивачці було призначено пенсію згідно ст.26 Закону починаючи з наступного дня після досягнення нею відповідного віку, тобто з 13 квітня 2019 року.

Відповідно до п.7.1. розділу XV Прикінцеві положення Закону особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів; "е"-"ж" статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

При першому зверненні ОСОБА_1 , ще у червні 2019 року, до Міловського відділу з обслуговування громадян Біловодського ОУ ПФУ про призначення, нарахування і виплату їй пенсії, вищевказана одноразова грошова допомога позивачці виплачена не була з підстав ненадання уточнюючих довідок про роботу у певних закладах освіти.

З цього приводу позивачем було вжито заходи для отримання та надання в ПФУ додаткових підтверджуючих документів та встановлення відповідних юридичних фактів. Зокрема, було отримано відповідні уточнюючі довідки з освітніх закладів міста Луганська, однак вони вважаються недійсними, у зв`язку з перебуванням цього міста наразі на тимчасово непідконтрольній українській владі території, тому позивач звернулась з відповідною заявою в порядку окремого провадження у Міловський районний суд Луганської області про встановлення юридичного факту безперервної роботи у відповідні періоди.

Рішенням Міловського районного суду Луганської області від 09.10.2019 у цивільній справі №418/3277/19 заява ОСОБА_1 в порядку окремого провадження була задоволена і юридичний факт її безперервної роботи в даних закладах освіти встановлено.

Підтверджуючу ж довідку про роботу позивача за період з 01.09.1981 по 25.08.1982 в средней школе №28 ст. ОСОБА_3 ж.д. (мовою оригіналу запису), у позивача прийняли ще на стадії оформлення пенсійної справи без будь-яких зауважень.

Враховуючи дане рішення суду та надані до Міловського відділу Біловодського ОУ ПФУ в Луганській області відповідні підтверджуючі довідки про дійсну роботу ОСОБА_1 у визначених освітніх закладах комунальної власності міста Луганська та селища Черткове Ростовської області, 15 листопада 2019 року позивач знову звернулася до ОУ ПФУ вже з офіційною заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги при виході на пенсію, як педагогічному працівнику, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до п.7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Однак, листом заступника начальника Біловодського ОУ ПФУ в Луганській області Плясулі Т.М. від 28.11.2019 вих.№365/Б-14 у виплаті позивачу вищевказаної допомоги було відмовлено. Підстави для відмови, зазначені відповідачем у вказаному листі позивач вважає необгрунтованими, незаконними, а бездіяльність Біловодського ОУ ПФУ - протиправною, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду.

Ухвалою суду від 16.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

08.05.2020, 19.05.2020 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на таке (а.с.166-167,173,174).

Позивач звернулась 03.06.2019 до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. Згідно з п.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи, за наявності страхового стажу не менше 25 років; з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року не менше 26 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 59 років які народилися з 01 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року, за наявності страхового стажу не менше 26 років.

Відповідачем, за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком та наданих документів, призначено пенсію за віком з 13.04.2019, загальний стаж роботи складає 39 років, 07 місяців 24 дні, з них до спеціального стажу зараховано 25 років 05 місяців 20 днів.

Відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Пунктом 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» - «ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь- яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується правова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право па призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України. Постановою KMУ від 23.11.2011 № 1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати.

Відповідно до п.2 Порядку № 1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «є» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію: за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 за № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

З аналізу норм законодавства можна зробити висновок, що для набуття права на отримання грошової допомоги необхідно дотримання певних умов, а саме: 1) призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 1 жовтня 2011 року; 2) необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності; 3) неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV будь-якого іншого виду пенсії; 4) грошова допомога виплачується при призначенні пенсії за віком.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

У зв`язку з відсутністю записів у трудовій книжці позивача про форму власності закладів та установ, до спеціального страхового стажу роботи, який дає право на отримання одноразової грошової допомоги, відповідачем не враховані наступні періоди роботи позивача: з 01.09.1981 по 25.08.1982 - «средняя школа № 28 ст. ОСОБА_3 д» (мовою оригіналу); з 16.08.1982 по 11.09.1984 - «средняя школа № 29» (мовою оригіналу); з 21.11.1984 по 17.11.1988 - « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (мовою оригіналу); з 04.12.1989 по 08.04.1992 - «7 Военный завод» (мовою оригіналу); з 19.08.1992 по 11.08.1993 - «средняя школа № 14 г. Луганск» (мовою оригіналу).

Відповідно до п.4.2 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обгрунтованість їх видачі.

Таким чином, без надання позивачем уточнюючих довідок протягом трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, неможливо зарахувати зазначені періоди роботи до спеціального страхового стажу.

Листом відповідача від 02.07.2019 №107/03.1-10 позивача повідомлено про періоди трудового стажу за записами в трудовій книжці, які потребують додаткового підтвердження. Протягом трьох місяців з дня отримання повідомлення позивачем (03.07.2019), про необхідність додатково підтвердити періоди роботи, до відповідача не надходили уточнюючі довідки. Пенсію позивачу призначено з 13.04.2019, яку вона отримує з 01.08.2019 щомісяця.

З огляду на вищенаведене, відповідач вважає свої дії правомірними, позовні вимоги необгрунтованими та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибули, розгляд справи просили здійснювати без їх участі.

Згідно із частиною третьою статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи положення статті 194 КАС України, суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку письмового провадження за наявними матеріалами у справі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов такого.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і.н. НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с.15-16).

03.06.2019 ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою щодо призначення пенсії за віком, надавши: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; документи про місце проживання (реєстрації) особи; заяву про призначення/перерахунок пенсії; паспорт; трудову книжку; диплом про навчання; документи про стаж, зокрема, довідки №825 від 13.05.2019, №165 від 24.05.2019; заяву про спосіб виплати пенсії; свідоцтво про народження; свідоцтво про шлюб (а.с.102-131,134).

13.06.2020 відповідачем повернуто документи позивачу на доопрацювання для отримання одноразової грошової допомоги, яка нараховується при первинному призначенні пенсії (а.с.133).

03.07.2019 позивачем отримано повідомлення від відповідача від 02.07.2019 № 107/03.1-10 про необхідність надати додаткові документи, згідно яких можливо встановити право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, а саме підтвердити періоди трудового стажу за записами трудової книжки: з 01.09.1981 по 25.08.1982 - «средняя школа № 28 ст. ОСОБА_3 д»; з 16.08.1982 по 11.04.1989 - «средняя школа № 29»; з 21.11.1984 по 17.11.1988 - « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; з 04.12.1989 по 08.04.1992 - «7 Военный завод», дет. ясли сад №41»; з 19.08.1992 по 11.08.1993 - «средняя школа № 14 г. Луганска» (а.с.135).

На підставі заяви позивача від 03.06.2019 та доданих до неї документів, відповідачем було призначено позивачу пенсію за віком з 13 квітня 2019 року, виходячи з загального страхового стажу роботи позивача 39 років 07 місяців 24 дні, при цьому позивачу зараховано такі періоди роботи: з 01.09.1977 по 28.06.1981, з 01.09.1981 по 25.08.1982, з 25.08.1982 по 11.09.1984, з 01.11.1984 по 17.11.1988, з 04.12.1989 по 08.04.1992, з 09.08.1992 по 11.08.1993, з 25.08.1993 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 30.04.2019 (а.с.93-101).

Тобто, при призначенні пенсії відповідачем було зараховано до страхового стажу вищевказані періоди роботи позивача, проте не було здійснено виплату одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, через відсутність підтвердження окремих періодів роботи позивача саме для виплати вказаної допомоги, тобто через недостатність спеціального стажу.

10.07.2019 представник позивача звернувся до відповідача з проханням надати роз`яснення щодо можливості завести пенсійну справу на ОСОБА_1 чи необхідністю встановлення юридичного факту в судовому порядку (а.с.26).

Листом від 17.07.2019 №243/б-14 відповідач роз`яснив позивачу, що згідно записів її трудової книжки неможливо визначити чи відносяться заклади та установи освіти до державної або комунальної форми власності, в яких вона працювала (перебувала у трудових відносинах), а також зазначено періоди роботи, які потребують надання додаткових документів тільки для призначення грошової допомоги, а не призначення пенсії за віком: з 01.09.1981 по 25.08.1982 - «средняя школа № 28 ст. ОСОБА_3 д» (мовою оригіналу); з 16.08.1982 по 11.09.1984 - «средняя школа № 29» (мовою оригіналу); з 21.11.1984 16.08.1982 по 11.09.1984 по 17.11.1988 - « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (мовою оригіналу); з 04.12.1989 по 08.04.1992 - «7 Военный завод» (мовою оригіналу); з 19.08.1992 по 11.08.1993 - «средняя школа № 14 г. Луганск» (мовою оригіналу). Період роботи з 25.08.1993 по день надання заяви на призначення пенсії за віком підтверджено довідкою про спеціальний стаж Міловською гімназією Міловської райради Луганської області та відповідає даним реєстру з 1998 року (а.с.27-29).

Рішенням Міловського районного суду Луганської області від 09.10.2019 у цивільній справі №418/3277/19 встановлено юридичний факт того, що ОСОБА_1 дійсно працювала і при цьому не користувалася відпустками без збереження заробітної плати у освітних закладах комунальної власності міста Луганська у період часу з - « ІНФОРМАЦІЯ_3 щкола № 29» (найменування мовою оригіналів запису) та з 19.08.1992 по 11.08.1993 - «Средняя школа № 14 г. Луганска» (найменування мовою оригіналів запису), про що маються відповідні записи у трудовій книжкі заявника (а.с.30-32).

15.11.2019 позивач звернулась до відповідача з заявою, в якій просила виплатити їй одноразову грошову допомогу при виході на пенсію, як педагогічному працівнику, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV, надавши рішення Міловського районного суду Луганської області від 09.10.2019 у цивільній справі №418/3277/19 (а.с.33,34,139-145).

Листом від 28.11.2019 №365/5-14 відповідачем зазначено наступне.

Згідно запису трудової книжки від 01.09.1981 року № АТ-ІІІ №2516238 встановити право на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону для визначення одноразової грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій на день її призначення неможливо, у зв`язку з відсутності інформації щодо закладу установи державної або комунальної форми власності.

Згідно довідки від 13.05.2019 № 825, яка видана «Администрация Чертковского района Ростовской области отдел образования» (мовою оригіналу), вказано що підтвердити період її роботи на посаді вчителя навчальних класів школи №28 ст. ( ОСОБА_4 ) та надати копії наказів про відпустку без збереження відділом освіти не має можливості у зв`язку з тим, що в серпні 1998 року була пожежа. Період з 01.09.1981 по 25.08.1982 вказаною довідкою не підтверджено.

За довідкою від 03.06.2019 № 175, виданою «Опорним навчальним закладом Міловської гімназії районної ради Луганської області» не зазначена інформація про державну або комунальну форму власності, зазначено лише період відпустки без збереження заробітної плати за період роботи в опорно навчальному закладі «Міловська гімназія Міловської районної ради Луганської області» згідно рішення сесії від 05.06.2018 №25/13.

Виконати рішення Міловського районного суду Луганської області від 09 жовтня 2019 року по справі № 418/3277/19, яке набрало законної сили 09.11.2019 згідно наданих позивачем довідок, з врахуванням вищевикладеного немає можливості, у зв`язку тим, що недостатньо 30 років спеціального стажу роботи для жінок щодо визначення права 10-ти місячних пенсій на день призначення, тобто на 13.04.2019 (а.с.35,36,157-159).

07.02.2020 позивач повторно звернулась до відповідача з заявою, в якій просила призначити і виплатити їй одноразову грошову допомогу при виході на пенсію, як педагогічному працівнику, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV, надавши: сканкопію довідки Чертковської загальноосвітньої школи №2 від 06.12.2019 №256; детальну інформацію з ЄДРЮОтаФОП про юридичний статус та форму власності ОНЗ «Міловська гімназія Міловської районної ради Луганської області»; сканкопію архівної довідки з Лієпайського державного зонального архіву Національного архіву Латвії про роботу позивача у відповідних комунальних освітніх закладах міста Лієпаї у період з 1984 по 1988 роки; розрахунок педагогічного стажу позивача станом на 13.04.2019 (а.с.37-49,146-156).

Листом відповідача від 24.02.2020 №29/Б-14 позивача повідомлено про наступне (а.с.50,51,160-162).

03.07.2019 позивачем отримано особисто повідомлення про необхідність надання підтверджуючих документів з підприємств, установ, організацій для визначення права на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день призначення:

з 01.09.1981 по 25.08.1982 «средняя школа №28 ст. ОСОБА_3 ж.д. надано довідку про відсутність архіву у зв`язку з пожежею - територія Російської Федерації;

з 16.08.1982 по 11.09.1984 «средняя школа №29» відсутні додаткові документи;

з 21.11.1984 по 17.11.1988 «Лиепайское ІНФОРМАЦІЯ_1 » відсутні додаткові документи;

з 04.12.1989 по 08.04.1992 «7 воєнний завод, дет. ясли-сад №41 відсутні додаткові документи;

з 19.08.1992 по 11.08.1993 «средняя школа № 14 г. Луганска» відсутні додаткові документи.

Протягом трьох місяців з моменту визначення права на пенсію за віком додаткових документів не надійшло.

Дана виплата грошової допомоги у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день (03.06.2019) її призначення визначається при первинному зверненні за пенсією, тобто протягом трьох місяців.

Копією довідки від 06.12.2019 №256, виданою Чертковською загальноосвітньою школою № 2, Ростовської області (Росія) вказано відсутність відпустки без збереження з 01.09.1981 по 25.08.1982 та інформацію про установу, але попередньою довідкою від 13.05.2019 № 825, видана адміністрацією Чертковського району Ростовської області, відділом освіти (Росія), яка надавалась при призначенні пенсії повідомлялось про відсутність документів у узв`язку з пожежею.

Копією архівної довідки від 16.01.2020 №LZVA-6.2.2/17, виданою Лиепайским державним зональним архівом (Латвія) наявна інформація про відпустки без збереження в період з 21.11.1984 по 17.11.1988 та про установу. Дана довідка містить фірмовий бланк та печатку на латвійській мові (при зверненні за призначенням пенсії 03.06.2019 довідка не надавалась). Проте, для використання офіційних документів держав-учасниць Мінської конвенції на території України, достатньо їх перекласти на українську мову і нотаріально засвідчити такий переклад (а.с.50,51,160-162).

Суд зауважує, що з даного листа відповідача фактично вбачається відмова ОСОБА_1 у виплаті спірної грошової допомоги.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначено про наявність у позивача спецального стажу 25 років 05 місяців 20 днів, при цьому ані в листі від 24.02.2020, ані у відзиві відповідачем не зазначено які саме періоди включено до вказаного спеціального стажу.

З копії трудової книжки позивача НОМЕР_2 НОМЕР_3 вбачається, що позивач працювала у період, зокрема :

з 01.09.1981 по 25.08.1982 «средняя школа №28 ст. ОСОБА_3 ж.д.» на посаді вчителя навчальних класів;

з 16.08.1982 по 11.09.1984 «средняя школа №29 на посаді вчителя навчальних класів»;

з 21.11.1984 по 17.11.1988 «Лиепайское ГоРоНо» на посаді вихователя в групі продовженого дня в 9 восьмирічній школі, вчителем навчальних класів;

з 04.12.1989 по 08.04.1992 «7 воєнний завод, дет. ясли-сад №41»на посаді вихователя;

з 19.08.1992 по 11.08.1993 «средняя школа № 14 г. Луганска» на посаді вчителя навчальних класів.

Суд звертає увагу позивача на те, що період її роботи з 25.08.1993 по день призначення пенсії (13.04.2019) відповідачем не заперечується, а також не зазначається у листі від 24.02.2020, а отже не є спірним.

Отже, спірним питанням при розгляді даної справи є правомірність невиплати позивачу при призначенні пенсії, грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій, станом на день її призначення через непідтвердження додатковими довідками певних періодів роботи саме в закладах та установах державної чи комунальної форми власності позивача, а саме: з 01.09.1981 по 25.08.1982 «средняя школа №28 ст. ОСОБА_3 ж.д.»; з 16.08.1982 по 11.09.1984 «средняя школа №29»; з 21.11.1984 по 17.11.1988 « ІНФОРМАЦІЯ_4 »; з 04.12.1989 по 08.04.1992 «7 воєнний завод, дет. ясли-сад №41»; з 19.08.1992 по 11.08.1993 «средняя школа № 14 г. Луганска», а також через ненадходження протягом троьх місяців з моменту отримання повідомлення, тобто з 03.07.2019, додаткових документів.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 3 Конституції України в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі ст. 55 Конституції Україниправа і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Тобто, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Суд зазначає, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Вказані спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав виплати особам, які досягли пенсійного віку, грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення регулюються правовими нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV (далі - Закон N 1058-IV), що були чинні на день виникнення спору.

Відповідно до вимог п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" цього ж Закону особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 затверджено порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги (надалі - Порядок № 1191).

За змістом п.2 цього Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 3, ст.10), що передбачені:

переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (далі - Перелік № 909).

Приписами п.4 Порядку № 1191 зазначається, що страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно з Переліком № 909 до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах на посадах: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі,сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Слід зазначити, що право на отримання відповідної грошової допомоги не залежить та не пов`язується із призначенням саме пенсії за вислугою років, а є окремим правовим механізмом відповідної соціальної виплати, який також може реалізовуватись при призначенні пенсії за віком.

Щодо спірних періодів роботи позивача: з 01.09.1981 по 25.08.1982; з 16.08.1982 по 11.09.1984; з 21.11.1984 по 17.11.1988; з 04.12.1989 по 08.04.1992; з 19.08.1992 по 11.08.1993, для визначення права на виплату грошової допомоги та підстав відмови, наведених позивачем у листі від 24.02.2020 № 29-Б-14, суд зазначає таке.

Рішенням Міловського районного суду Луганської області від 09.10.2019 у цивільній справі №418/3277/19 встановлено юридичний факт того, що ОСОБА_1 дійсно працювала і при цьому не користувалася відпустками без збереження заробітної плати у освітних закладах комунальної власності міста Луганська у період часу з 16.08.1982 по 11.09.1984 - «Средняя школа № 29» (найменування мовою оригіналів запису) та з 19.08.1992 по 11.08.1993 - «Средняя школа № 14 г. Луганска» (найменування мовою оригіналів запису).

Отже, вищевказаним рішенням суду підтверджено факт роботи позивача у освітних закладах комунальної власності міста Луганська у період часу з 16.08.1982 по 11.09.1984 - «Средняя ІНФОРМАЦІЯ_5 № 29» (найменування мовою оригіналів запису) та з 19.08.1992 по 11.08.1993 - «Средняя школа № 14 г. Луганска».

Щодо періоду роботи позивача з 01.09.1981 по 25.08.1982 «средняя школа №28 ст. ОСОБА_3 ж.д.» відповідач у своєму листі від 24.02.2020 зазначив, що копією довідки від 06.12.2019 №256, виданою Чертковською загальноосвітньою школою №2, Ростовської області (Росія), вказано відсутність відпустки без збереження з 01.09.1981 по 25.08.1982 та інформація про установу, але попереднью довідкою від 13.05.2019 №825, виданою адміністрацією Чертковського району Ростовської області, відділом освіти (Росія), яка надавалась при призначенні пенсії повідомлялось про відсутність документів, у зв`язку з пожежею.

Згідно зі ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі.

Відповідно до ч.3 ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку), поновлення пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до п.4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, пенсійний орган в силу діючого законодавства наділений повноваженнями вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Таким чином, фактично у відповідача була в наявності суперечлива інформація, проте перевірка достовірності виданих документів покладається саме на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у їх неприйнятті.

До того ж, відповідачем не надано належної оцінки довідці від 06.12.2019 №256, виданою Чертковською загальноосвітньою школою №2, Ростовської област (Росія), а саме не наведено підстав для неврахування інформації, наведеної у вказаній довідці.

Стосовно періоду роботи позивача з 04.12.1989 по 08.04.1992 «7 воєнний завод, дет. ясли-сад №41» в позовній заяві не наведено жодних підстав та не надано відповідних доказів для можливості зарахування вказаного періоду відповідачем, окрім того в заяві позивача від 07.02.2020 також відсутні будь які пояснення з цього приводу. Отже, вказаний період не є предметом розгляду по справі, а тому правової оцінки йому суд не надає.

Щодо періоду роботи позивача з 21.11.1984 по 17.11.1988 «Лиепайское ГоРоНо», суд зазначає таке.

Відповідачем у своєму листі від 24.02.2020 зазначено, що копією архівної довідки від 16.01.2020 №LZVA 6/2/2/17, виданою Лиепайським державним зональним архівом (Латвія) наявна інформація про відпустки без збереження в період з 21.11.1984 по 17.11.1988 та про установу, також дана довідка містить фірмовий бланк та печатку на Латвійській мові, а також зазначено, що дана довідка не надавалась при зверненні за призначенням пенсії. Проте, органи Пенсійного фонду не наділені повноваженнями здійснення перекладу іншомовних документів на державну мову та з метою усунення вільного трактування змісту документу, такі документи повинні мати ноторіально посвідчений переклад на державну мову (а.с.155).

Відповідно до статті 1З Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, ратифікованої Верховною Радою України 10.11.1994, «документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без будь-якого спеціального посвідчення (крім документів Білорусії).

Щодо використання мови у вищезазначених документів, то виходячи зі змісту статей 10,14,17 зазначеної Конвенції користування російською мовою у відношеннях один з одним при виконанні цієї Конвенції можливо лише в рамках правової допомоги уповноваженими органами Сторін. У всіх інших випадках, мова документів визначається нормами національного законодавства.

Відповідно до ч.6 ст. 13 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» органи державної влади, влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.

Аналогічні положення передбачені абз.8 п.2.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22 - 1 від 25.11.2005. Так, документи, складені іноземною мовою, подаються разом з їх перекладами українською мовою, засвідченими в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Для використання офіційних документів держав-учасниць Мінської конвенції па території України, достатньо їх перекласти на українську мову і нотаріально засвідчити такий переклад.

З урахуванням вищенаведеного, суд погоджується з доводами відповідача про необхідність надання ноторіально посвідченого перекладу на державну мову копії архівної довідки від 16.01.2020 №LZVA 6/2/2/17, виданою Лиєпайським державним зональним архівом (Латвія).

При цьому, суд зауважує, що в матеріалах справи наявний посвідчений переклад на державну мову копії архівної довідки від 16.01.2020 №LZVA 6/2/2/17, проте відсутні докази, що він надавався відповідачу, оскільки в додатках до заяви позивача від 07.02.2020 зазначено «сканкопія архівної довідки з Лиєпайського державного зонального архіву Національного архіву Латвії про роботу позивача у відповідних комкнальних освітніх закладах м. Лієпаї у період з 1984 1988 рр.» (а.с.45,47-49).

Доводи відповідача про ненадходження протягом троьх місяців з моменту отримання повідомлення, тобто з 03.07.2019, додаткових документів від позивача, суд вважає безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до п.1.7 Порядку №22-1 у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Отже, з аналізу наведених норм чинного законодавства вбачається, що Порядком №22-1 не передбачено правові наслідки у вигляді відмови у прийнятті відповідних документів у разі пропуску визначеного строку, або ж відмови у їх розгляді та відповідно вчинення певних дій за результатами їх розгляду.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судовим розглядом встановлено, що відповідач у спірних правовідносинах діяв необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, а невстановлення усіх вищевказаних обставин унеможливлює встановлення наявності чи відсутності у позивача права на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, з`ясовуючи наявність підстав на отримання позивачем грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд вважає за необхідне вказати на наступне.

Як зазначалось вище, пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058 визначено умови, за яких особа набуває право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, і такими є: наявність у особи необхідного спеціального страхового стажу (30 років для жінок) роботи на певних визначених законодавством посадах, вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.

У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №11(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Розрахунок страхового стажу та нарахування пенсійних виплат відносить до виключної компетенції органів Пенсійного фонду України, а тому суд не може втручатися в його дискреційні повноваження та визначити розмір страхового та спеціального стажу позивача.

За таких обставин для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд вважає, що достатнім та необхідним спосібом захисту прав позивача є визнання протиправною відмови відповідача, викладеної у листі від 24.02.2020 №29-Б-14 та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 07.02.2020 про виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, з урахуванням правових висновків суду.

Отже, у задовленні позовних вимог щодо визнання протиправними рішення та дій відповідача щодо безпідставної відмови ОСОБА_1 , оформленої офіційним листом від 24.02.2020 №29/Б-14 за підписом заступника начальника Біловодського ОУ ПФУ ОСОБА_2 , у здійсненні нарахування та виплати їй грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, встановленої станом на день призначення пенсії, яка передбачена пунктом 7-1 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV; зобов`язання відповідача, прийнявши додаткові уточнюючі документи на підтвердження педагогічного трудового стажу ОСОБА_1 , здійснити нарахування і виплату їй грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, встановленої станом на день призначення пенсії, яка не підлягає оподаткуванню у відповідності до пункту 7- 1 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV, слід відмовити.

Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до педагогічного стажу роботи ОСОБА_1 , що дає їй право на пенсію за вислугу років, передбачене п.п е- ж ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення періоди її безперервної і без використання відпусток без збереження заробітної плати роботи у відповідних комунальних освітніх закладах, а саме: з 01.09.1981 по 25.08.1982 у середній школі №28 станції Чертково Південно-Східної залізної дороги тодішньої РРСФР; з 16.08.1982 по 11.09.1984 у середній школі №29 міста Луганська тодішньої Української PCP; з 21.11.1984 по 17.11.1988 у Лієпайській восьмирічній школі №9 та Лієпайській середній школі №7 Лієпайського міського відділу народної освіти тодішньої Латвійської PCP; з 19.08.1992 по 11.08.1993 у середній школі №14 міста Луганська тодішньої Української PCP; з 25.08.1993 по день призначення пенсії (13.04.2019) і до цього часу в опорному навчальному закладі Міловська гімназія Міловської районної ради Луганської області, суд зазначає таке.

Предметом позовної заяви є незгода позивача з відмовою відповідача у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення. При цьому, з відмови відповідача, викладеної у листі від 24.02.2020, вбачається, що позивачу було відмовлено у виплаті грошової допомоги з підстав непідтвердження уточнюючими довідками форми власності закладів, установ, де працювала позивач у певні періоди. Окрім того, позивач не зверталась до відповідача з заявою щодо зарахування певних періодів роботи до її страхового чи спеціального стажу та, відповідно, не отримувала відмови у зарахуванні таких періодів. Тобто, на даний момент відсутнє порушене право позивача з цього приводу, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (пункти перший, другий частини сьомої статті 139 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

В позові заявлені вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат на оплату судового збору і витрат, пов`язаних із розглядом справи (ст.132 КАС України) у загальній сумі 7434,60 грн, з яких: судовий збір - 1681,60 грн; витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів та підготовкою до розгляду справи - 5753,00 грн.

На підтвердження факту понесених позивачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, а також наданих послуг представником позивача, позивач надав суду наступні докази:

- уточнений розрахунок судових витрат, з детальним описом робіт (а.с.81), а саме:

збирання доказів: оплата державного мита за архівну довідку з Лієпайського державного зонального архіву Національного архіву Латвії, а також оплата за переклад вказаної довідки з латвійської на російську мову 1753,00 грн (а.с.44-45);

попереднє опрацювання наданих позивачем документів 500,00 грн;

опрацювання законодавчої та нормативно-правової бази, що регулює спірні відносини у сфері пенсійного законодавства у даному конкретному випадку позивача та формування правової позиції 1000,00 грн;

консультування щодо необхідності позивачем самостійного отримання додаткових матеріалів (доказів) для надання їх відповідачу, а в разі його відмови у подальшому до позовної заяви 500,00 грн;

підготовка та направлення необхідних запитів в інтересах позивача для збору необхідних доказів, які позивач самостійно здійснити не має можливості 500,00 грн;

опрацювання додатково отриманих документів 500,00 грн;

підготовка і виготовлення процесуальних документів по справі: інтелектуальна підготовка і комп`ютерний набір позовної та уточненої позовних заяв; копіювання необхідної кількості примірників підтверджуючих документів до позовної заяви; принтерна роздруківка позовної заяви та усіх доданих до неї документів тощо. 1000,00 грн (всього 4000,00 грн);

- рахунки з Латвії та банківські квитанції про їх оплату, квитанції приходних ордерів про оплату правничої допомоги (а.с.52-60);

-договір про надання юридичних послуг від 21.06.2019 № 22/19-цс з Приватним підприємством «Юридична фірма «Фортуна» (а.с.12-13);

- довіреність від 24.06.2019 про уповноваження ПП «Юридична фірма «Фортуна» в особі директора Ляшенка Миколи Олексійовича бути представником ОСОБА_1 , зокрема, в усіх судах загальної юрисдикції (а.с.14);

- копію довідки НОМЕР_4 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України щодо Приватного підприємства «Юридична фірма «Фортуна», де ОСОБА_5 є керівником, види діяльності за КВЕД-2010 : 69.10 Діяльність у сфері права; 80.30 Проведення розслідувань; 74.90 Інша професійна, наукова та технічна діяльність, н.в.і.у (а.с.80).

Відповідно до частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно із частинами першою та другою статті 138 КАС України розмір витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою справи до розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Особа, яка не є учасником судового процесу, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням доказу на вимогу суду, вчиненням інших процесуальних дій.

Таким чином, КАС України передбачено стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат пов`язаних з витребуванням доказів, проте таке витребування повинно бути наслідком процесуальних дій суду, а не відбуватись самостійно за власною ініциативою позивача. Отже вимоги про стягнення з позивача витрат пов`язаних з розглядом справи у сумі 1753,00 грн, задоволенню не підлягають.

Відповідно до частин пешої-п`ятої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, в розумінні вимог статті 134 КАС України витратами на професійну правничу допомогу є витрати сторін, пов`язані з правничою допомогою саме адвоката.

При цьому, доказів того, що ОСОБА_5 є адвокатом, суду не надано.

Також при перевірці такої інформації самостійно судом в Єдиному реєстрі адвокатів України відносно ОСОБА_5 , також не знайдено.

За таких обставин суд не знаходить підстав для розподілу між сторонами за результатом розгляду справи заявлених позивачем витрат на правничу допомогу.

За наслідками розгляду справи підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 840,80 грн, внаслідок часткового задоволення позовних вимог (а.с.11).

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправними дій, рішень, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, ОСОБА_1 , викладеної у листі від 24.02.2020 №29-Б-14.

Зобов`язати Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області повторно розглянути заяву позивача від 07.02.2020 про виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, з урахуванням правових висновків суду.

У задоволенні інших позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (, місцезнаходження: 92800, Луганська область, смт. Біловодськ, вул. Центральна, 77) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , і.н. НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.Є. Петросян