Справа № 396/369/20
Суддя: Русіна А. А.
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 396/369/20
Провадження № 2-а/396/18/20
01.06.2020 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Русіної А.А.,
за участю секретаря судового засідання Стеценко А.О.,
представника позивача адвоката Грейніса В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоукраїнка Кіровоградської області в залі суду справу № 396/369/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник адвокат Грейніс Владислав Олександрович до інспектора Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, лейтенанта поліції Шеремет Артема Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу,-
Представник позивача звернувся в інтересах ОСОБА_1 до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого, вказав, що 06.03.2020 року інспектором УПП в Кіровоградській області Шереметом А.С. було винесено відносно позивача постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2207493 від 06.03.2020 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 255,00 грн.
Однак, позивач вказує, що дана постанова не відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи, є протиправною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що: позивача було притягнуто за те, що автомобіль яким він керував здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», однак даним автомобілем керував не він а його дружина - ОСОБА_2 ; позивач не був зупинений інспектором патрульної поліції, а його дружина здійснила вимушену зупинку з метою запобігти можливій небезпеці дорожнього руху; інспектор позбавив позивача можливості скористатися своїми правами та порушив право на захист; порушив вимоги щодо процедури оформлення та розгляду адміністративної справи; не надав доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, 16.04.2020 року ним подано відзив на адміністративний позов, відповідно до якого просив відмовити в позові, надавши докази: DVD-R диск з відеофіксацією з місця адміністративного правопорушення від 06.03.2020 року У відзиві просив розгляд справи проводити без участі відповідача.
01.06.2020 року представником позивача адвокатом Грейніс В.О. подано відповідь на відзив, вважає, що вказані твердження, які наведені відповідачем у своєму відзиві не відповідають дійсним обставинам справи, а деякі наведені факти повністю суперечать та взаємоспростовують один одного. Оскільки позивач ОСОБА_1 не керував вказаним транспортним засобом, а керувала його дружина - ОСОБА_2 та здійснила вимушену зупинку в зв`язку з виниклою необхідністю, а саме небезпекою, яка спричинена вантажем, який перевозився - розкріпленням плінтусу, що перевозився для особистих цілей (ремонту власної квартири в м. Кропивницькому) та відокремлення одного плінтусу від кріплення та потрапляння його на дорогу, що могло створити небезпеку дорожнього руху. Вказана вимушена зупинка була здійснена до того як під`їхали співробітники поліції і позивач вже підібрав плінтус, що вилетів. Подав клопотання про визнання доказів неналежними та недопустимими.
Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи в сукупності, подані докази, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у зв`язку з наступним.
Як встановлено дослідженими по справі доказами, постановою інспектора Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, лейтенантом поліції Шеремет А.С. від 06.03.2020 року серії ЕАК №2207493 позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП з накладенням штрафу в сумі 255 грн. (а.с.8).
Відповідно до вказаної постанови, позивач ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що він 06.03.2020 року о 17:45 годині на автодорозі М-13 Кропивницький-Платонове 1км., керуючи т/з VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п.8.4.в.ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідач надав належний та допустимий доказ правомірності свого рішення щодо винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, який спростовує доводи позивача, а саме DVD-R диск з відеофіксацією з місця адміністративного правопорушення від 06.03.2020 року, яка здійснювалася з відеореєстратора з нагрудної камери інспектора, де зафіксовано факт адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП водія ОСОБА_1 , з якого вбачається наступне.
На момент виявлення правопорушення поліцейським, т/з VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 дійсно здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку «зупинка заборонена».
Згідно ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
У відповідності до п. 8.1 Правил дорожнього руху України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів а також регулювальника.
Розділом 33 ПДР, зокрема у підрозділі 3 закріплено такий заборонний дорожній знак, як знак 3.34 «Зупинку заборонено».
За змістом пп. «в» п.8.4 розділу 8 ПДР дорожні знаки поділяються на такі групи, як заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.
В межах дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).
У відповідності до п.1.10 ПДР зупинка - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).
Зона дії знаку 3.34 поширюється - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.
З аналізу вказаних норм вбачається, що в межах дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» можливою є зупинка лише транспортного засобу, яким є таксі та лише за умови, що здійснюється посадка або висадка пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Разом з тим, у суду відсутні будь-які підстави вважати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, яке є таксі та здійснював посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу), а тому відповідно відсутні підстави вважати, що він здійснив зупинку з додержанням вимог ПДР України.
Доводи представника позивача про те, що вказаним автомобілем керував не позивач, а його дружина, спростовуються, оскільки, оглянувши в судовому засіданні DVD-R диск з відеофіксацією з місця адміністративного правопорушення від 06.03.2020 року, яка здійснювалася з відеореєстратора з нагрудної камери інспектора, встановлено, що зі сторони водія з автомобіля вийшов саме позивач, а не його дружина. На відео чітко видно, що крім позивача та інспекторів, інші учасники відсутні.
З відео також вбачається, що позивач ОСОБА_1 не заперечував того факту, що саме він керував вказаним транспортним засобом та не заперечував щодо порушення ним правил дорожнього руху.
Представник позивача вказує, що автомобіль здійснив вимушену зупинку з метою запобігти можливій небезпеці дорожнього руху, оскільки відкріпилися під час руху будівельні матеріали, які перевозив водій, однак на відео чітко видно, що це не була аварійна зупинка, адже ні знаку аварійної зупинки, ні аварійних сигналів на транспортному засобі ввімкено не було, таким чином на думку суду позивач просто бажає уникнути відповідальності, зазначивши вказане.
З приводу посилання представника позивача на той факт, що відеозапис є неналежним та недопустимим доказом, судом не приймається та суд вважає, що поданий відповідачем відеозапис є належним та допустимим доказом та зазначає наступне.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За приписами ст. 31 Закону України «Про національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до ст. 40 вказаного Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.
Крім того, в постанові серії ЕАК №№2207493 вказано, що до постанови додається відеозапис, тому суд вважає, його допустимим та належним доказом.
Вимог щодо того, що відеозапис має бути іменованим та опечатаним, Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не містить, це є формальністю, та доказ в адміністративній справі не може стати неналежним та не допустимим через таку формальність.
Посилання представника, що позивачу інспектором не надано можливості скористатися своїм правом на захист не підтверджується, оскільки на відео зафіксовано, що позивач не подавав жодних клопотань та заяв щодо участі в розгляді справи про адміністартивне правопорушення адвоката.
Доводи представника позивача на те, що інспектор повинен був скласти протокол про вчинення адміністративного правопорушення та не мав компетенції виносити постанову по справі на місці вчинення адміністративного правпорушення, а повинен розглянути справу за місцем знаходження органу, судом не приймаються, та суд з цього приводу зазначає наступне.
Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (в тому числі частини 1 статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395 (далі Інструкція).
У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 розділ 1 Інструкції).
Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Окрім того, з відео та матеріалів справи вбачається, що відповідачем були дотримані вимоги КУпАП при розгляді справи, інспектор патрульної поліції представився водієві, оголосив порушення, які були допущені водієм, повідомив про здійснення відео фіксації порушення, роз`яснив водієві його права, постанова, яка виноситься, порядок її оскарження та сплати штрафу.

Відповідно до п. 1 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Таким чином всі наведені позивачем підстави незаконної постанови відповідача є неспроможними, необґрунтованими і надуманими, внаслідок чого винесена поліцейським постанова не може бути судом скасована по формальних підставах, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

В зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що постанову про накладення адміністративного стягнення серіі ЕАК №2207493 від 06.03.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 необхідно залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі статей 4-9,72,77,243-245,247, 286 КАС України, статей 7,251,293 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник адвокат Грейніс Владислав Олександрович до інспектора Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, лейтенанта поліції Шеремет Артема Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК №2207493 від 06.03.2020 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строк на апеляційне оскарження на підставі пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України продовжується на строк дії карантину.

Повний текст рішення складено 02.06.2020 року.

Головуючий: А. А. Русіна