Справа № 200/254/20-а
Суддя: Мозговая Н.А.
Дата ухвалення: 2020-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2020 р. Справа№200/254/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мозгової Н.А.

при секретарі Іванченко А.О.

за участю

представника позивача не з`явився

представника відповідача Голуба М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика» «Дзержинська» до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

09 січня 2020 року позивач, Публічне акціонерне товариство «Центральна збагачувальна фабрика» «Дзержинська» (, місцезнаходження: 85205, Донецька область, м. Торецьк, вул. Історична, 11) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Донецькій області (, місцезнаходження: 87526, Донецька область, м.Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114) про скасування податкових повідомлень-рішень № , № від 19.06.2019 року.

Позовні вимоги мотивує безпідставністю встановлення своєчасності сплати грошових зобов`язань на підставі акту камеральної перевірки, що свідчить про порушення способу реалізації відповідачем владних управлінських функцій.

Вказує на порушення Головним управлінням ДФС у Донецькій області ст.102 Податкового кодексу України, оскільки фінансова санкція застосована поза межами строку давності -1095 днів з дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутку) неприбуткової організації, визначеної п.133.4 ст.133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Зазначає, що за податковою декларацією № від 09.02.2016 року строк давності сплинув у квітні 2019 року.

Посилаючись на норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», позивач стверджує про звільнення підприємства від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Крім того, стверджує про своєчасність сплати задекларованих зобов`язань з плати за земельну ділянку та з екологічного податку.

Відповідач по справі, Головне управління ДФС у Донецькій області, надав 17.02.2020 року до суду відзив на адміністративний позов, відповідно до якого просить у задоволенні позову відмовити.

Вказує, що позивачем в порушення вимог п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України несвоєчасно сплачено самостійно задеклароване зобов`язання з плати за землю за 2018 рік згідно податкової декларації від 13.02.2018 року №.

Зазначає, що село Розівка, на земельних ділянках якого розташовані об`єкти ПАТ «ЦЗФ «Дзержинська», не входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

Крім того, стверджує про порушення позивачем п.п.57.1, п.п. 250.2 ст.250 Податкового кодексу України, що встановлено камеральною перевіркою, оскільки підприємством несвоєчасно не сплачено самостійно визначену суму податкового зобов`язання з екологічного податку за 4 квартал 2015 року.

Зазначає, що дане порушення є триваючим, оскільки платник перебуває у стані безперервного продовження неправомірної бездіяльності. Термін, передбачений п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України не минув, оскільки він має обчислюватись саме з дати фактичної сплати зобов`язання.

Ухвалою суду від 13.01.2020 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з недотриманням позивачем ст.160 КАС України.

Ухвалою суду від 27.01.2020 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання на 17.02.2020 року.

17.02.2020 року підготовче засідання відкладено на 24.02.2020 року.

24.02.2020 року у судовому засіданні оголошено перерву до 11.03.2020 року.

11.03.2020 року у судовому засіданні оголошено перерву до 24.03.2020 року.

Ухвалою суду від 24.03.2020 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 21.04.2020 року.

Ухвалою суду від 21.04.2020 року замінено відповідача його правонаступником - Головним управлінням ДПС у Донецькій області (, місцезнаходження: 87515, Донецька область, м.Маріуполь, вул. Італійська,59) та відкладено підготовче засідання на 18.05.2020 року.

Ухвалою суду від 18.05.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.06.2020 року.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Суд, дослідивши докази, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, відзиви на нього, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, встановив наступне.

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Центральна збагачувальна фабрика» «Дзержинська» (, місцезнаходження: 85205, Донецька область, м. Торецьк, вул. Історична, 11) є юридичною особою, який пройшов, передбачену законом державну реєстрацію, перебуває на обліку як платник податків та згідно ст.43 Кодексу адміністративного судочинства України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Відповідач, Головне управління ДПС у Донецькій області (, юридична адреса: 87515, Донецька область, м.Маріуполь, вул. Італійська, 59) є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження та згідно ст.43 Кодексу адміністративного судочинства України здатні здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Судом встановлено, що відповідачем по справі проведено камеральну перевірку своєчасності сплати узгоджених грошових зобов`язань по земельному податку та по екологічному податку позивачем, за результатами якої складено акт від 30.05.2019 року № 227/05-99-45-07/00176495 (арк. с.3-4).

Вказаною перевіркою встановлено порушення п.57.1 ст.57 та п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання по земельному податку згідно податкової декларації за 2018 рік № від 13.02.2018 року:

-згідно платіжного доручення №991 від 29.03.2019 року сплачено зобов`язання в сумі 19434,52 грн. (по строку сплати 31.07.2018 року), кількість днів затримки сплати -242;

-згідно платіжного доручення №991 від 29.03.2019 року на суму 5711,06 грн. та платіжного доручення №1034 від 26.04.2019 року на суму 21061,71 грн. сплачено зобов`язання в сумі 26772,77 грн. (по строку сплати 31.08.2018 року), кількість днів затримки сплати - 211 та 239 відповідно;

- згідно платіжного доручення №1034 від 26.04.2019 року на суму 4166,42 грн. та платіжного доручення №1086 від 30.05.2019 року на суму 22606,35 грн. сплачено зобов`язання в сумі 26772,77 грн. (по строку сплати 30.09.2018 року), кількість днів затримки сплати 208 та 242 відповідно;

- згідно платіжного доручення №1086 від 30.05.2019 року на суму 2470,86 грн. сплачено зобов`язання по строку сплати 30.10.2018 року, кількість днів затримки сплати - 212.

Крім того, перевіркою встановлено порушення п.57.1 ст.57 та п.250.2 ст.250 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з екологічного податку згідно податкової декларації екологічного податку за 4 квартал 2015 року № від 09.02.2016 року:

-згідно платіжного доручення №1064 від 20.05.2019 року сплачено зобов`язання в сумі 6493,23 грн. по строку сплати 20.02.2016 року, кількість днів затримки сплати - 1186.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем по справі винесено податкове повідомлення-рішення № від 19.06.2019 року, згідно якого визначено суму штрафної (фінансової) санкції в сумі 1298,65 грн. згідно ст.126 Податкового кодексу України (арк.с 5) та № від 19.06.2019 року, відповідно до якого визначено суму штрафної санкції в сумі 15090,17 грн. згідно ст.126 Податкового кодексу України (арк.с. 6).

Вказані податкові повідомлення рішення оскаржені позивачем до Державної податкової служби України. Рішенням ДПС України від 05.09.2019 року скарга позивача залишена без задоволення (арк. с. 7).

Надаючи оцінку спірним податковим повідомленням рішенням, суд виходить з наступного.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі ПК України) визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов`язком є обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1 ст. 36 вказаного Кодексу).

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 вказаного Кодексу).

Відповідно до пп. 14.1.72 п. 14.1 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Згідно зі ст. 269 вказаного Кодексу платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Відповідно до п.п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі урозділі- орендна плата).

Пунктом 288.7 ст. 288 Кодексу визначено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Відповідно до ст. 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Згідно з п.п. 286.2 та 286.3 ст. 286 ПК УКраїни, яка визначає порядок обчислення плати за землю, визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов`язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним.

Пунктом 57.1 ст. 57 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Такі випадки встановлені, зокрема, щодо податкового зобов`язання з плати за землю.

Відповідно до п. 287.3 ст. 287 ПК України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Отже, ПК України визначено право платника податків (за його вибором) подавати декларацію з плати за землю у встановлений строк один раз за весь рік або подавати таку декларацію щомісячно та обов`язок платника податків щомісячно сплачувати плату за землю.

Відповідно до п. 111.2 ст. 111, п. 116.1 ст. 116 ПК України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами фінансова відповідальність, яка застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

У разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення - рішення.

Згідно з п. 126.1 ст. 126 вказаного Кодексу, яка регулює питання порушення правил сплати (перерахування) податків, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Положень, які б звільняли платника податків від застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій за порушення вимог законодавства з питань оподаткування в залежності від тих чи інших обставин, законодавство не містить.

Затримка сплати платником податків грошового зобов`язання з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) по декларації за 2018 рік підтверджена актом перевірки та інтегрованою карткою платника.

Через несвоєчасну сплату за спірний період узгоджених сум грошових зобов`язань з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) по податковій декларації № від 13.02.2018 року суб`єктом владних повноважень правомірно до платника застосовані штрафні (фінансові) санкції в порядку та розмірах, що відповідали вимогам законодавства.

Суб`єкт владних повноважень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, і не порушив права та законні інтереси платника податків.

Посилання позивача на те, що з 14.04.2014 року він звільнений від виконання обов`язків платника плати за землю (за користування земельними ділянками державної та комунальної власності) до закінчення антитерористичної операції є неприйнятними з огляду на наступне.

14.04.2014 року набрав чинності Указ Президента України від 14.04.2014 року №405/2014, яким уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

15.10.2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (Закон від 02.09.2014 року № 1669-VII), який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Статтею 2 вказаного Закону на час проведення антитерористичної операції встановлено мораторій на виконання договірних зобов`язань та на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними та іншими договірними зобов`язаннями, зокрема юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Статтею 6 вказаного Закону під час проведення антитерористичної операції звільнено суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Статтею 7 вказаного Закону скасовано на період проведення антитерористичної операції орендну плату за користування державним та комунальним майном суб`єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Відповідно до ч.ч. 1 3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» цей Закон, зокрема втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Статтею 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» надано визначення термінів:

територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014;

період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, був затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р, дію якого зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №1079-р.

Вказаний Перелік втратив чинність у зв`язку з набранням чинності Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, що затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р.

До вказаних Переліків внесено, зокрема м. Торецьк Донецької обл., де зареєстрований та здійснює свою господарську діяльність позивач.

Враховуючи наведене з 14.04.2014 року платник податків був звільнений від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

08.06.2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування» (Закон України №1365-VІІІ від 17.05.2016 року), яким тексти статей 6 і 7 викладено в такій редакції:

«Звільнити суб`єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону»;

«Скасувати суб`єктам господарювання орендну плату за користування державним та комунальним майном, розташованим в населених пунктах, згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону».

Вказаним законом також статтю 4 доповнено частиною четвертою наступного змісту:«Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію».

Такій Перелік затверджено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085. Землі Розівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, якими позивач користується на підставі державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №9055718 (арк. с. 129), до них не включено.

Отже, з 08.06.2016 року, дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування» (Закон України №1365-VІІІ від 17.05.2016 року) платник податків від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності вже не звільнений.

Тобто, платник податків був звільнений від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в період з 14.04.2014 року по 07.06.2016 року включно.

З 08.06.2016 року він має сплачувати вказане податкове зобов`язання на загальних підставах.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 13.06.2018 року у справі № 812/790/17.

Положень, які б з 08.06.2016 року звільняли таких платників податків як позивач від виконання обов`язків щодо плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності і від відповідальності за невиконання або несвоєчасне виконання таких обов`язків в залежності від тих чи інших підстав вказаним законом не встановлено. Відповідні зміни до Податкового кодексу України як спеціального нормативно-правового акту з питань оподаткування - з цього питання не вносилося.

Судом досліджені наступні платіжні доручення, якими позивач доводить своєчасну сплату зобов`язань за спірний період: платіжне доручення №696 від 30.07.2018 року на суму 26772,77 грн. (призначення платежу земельний податок за червень 2018 року), №731 від 29.08.2018 року на суму 26772,77 грн. (призначення платежу земельний податок за липень 2018 року), №767 від 28.09.2018 року на суму 26772,77 грн. (призначення платежу земельний податок за серпень 2018 року), №819 від 30.10.2018 року на суму 26772,77 грн. (призначення платежу земельний податок за вересень 2018 року) (арк.с. 116-119).

Однак, з інтегрованої картки позивача з земельного податку вбачається, що суми податку, сплачені відповідно до вказаних платіжниї доручень зараховані відповідачем в рахунок погашення іншого боргу згідно з черговістю його виникнення, а саме в рахунок погашення боргу, який виник на підставі декларацій № та № (арк. с. 44-79).

Відповідно до п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України у разі навності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Наявність боргу за минулі періоди позивачем не оспорюється.

Отже, суб`єкт владних повноважень дійшов обґрунтованого висновку, що позивач зобов`язаний сплачувати плату за землю (земельний податок та/або орендну плату за земельні ділянки державної або комунальної власності) в межах строків, визначених Податковим кодексом України, і нести відповідальність за невиконання таких обов`язків, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про правомірність застосування до позивача штрафних санкцій на підставі податкового повідомлення рішення від 19.06.2019 року № в сумі 15090,17 грн.

Крім того, суд не примає довод позивача щодо відсутності у контролюючого органу права встановлення своєчасності (несвоєчасності) сплати грошових зобов`язань на підставі акту камеральної перевірки з огляду на приписи абз.2 п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, відповідно до якого предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Щодо правомірності прийняття податкового повідомлення рішення від 19.06.2019 року № від 19.06.2019 року, відповідно до якого застосовано штраф в сумі 1298,65 грн. за несвоєчасну сплату узгодженого зобов`язання з екологічного податку суд зазначає наступне.

Пунктом 76.3 статті 76 цього Кодексу зазначено, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничногостроку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

У відповідності до п.102.1 ст. 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

За результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (п. 86.2 ст. 86 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.п. 16.1.3 п.16.ст. 16 ПК України платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органіву порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Розділом VIIІ Податкового кодексу України визначено порядок справляння екологічного податку, в тому числі відносно розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах.

Так, платниками екологічного податку є суб`єкти господарювання, юридичні особи, що не провадять господарську (підприємницьку) діяльність, бюджетні установи, громадські та інші підприємства, установи та організації, постійні представництва нерезидентів, включаючи тих, які виконують агентські (представницькі) функції стосовно таких нерезидентів або їх засновників, під час провадження діяльності яких на території України і в межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони здійснюються: розміщення відходів (крім розміщення окремих видів (класів) відходів як вторинної сировини, що розміщуються на власних територіях (об`єктах) суб`єктів господарювання) (п.п. 240.1.3. п. 240.1 ст. 240 ПК України).

Так, згідно з ст. 249 ПК України суми податку обчислюються за податковий (звітний) квартал платниками податку.

У відповідності до п. 249.6 ст. 249 ПК України суми податку, який справляється за розміщення відходів (Прв), обчислюються платниками самостійно щокварталу виходячи з фактичних обсягів розміщення відходів, ставок податку та коригуючих коефіцієнтів за формулою.

Порядок подання податкової звітності та сплати податку встановлений ст. 250 ПК України.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному кварталу (п.250.1 ст. 250 Податкового кодексу України).

У відповідності до п.п. 250.2.1 п. 250.2 ст. 250 ПК України платники податку складають податкові декларації за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, подають їх протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, до контролюючих органів та сплачують податок протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації:

за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення, скиди забруднюючих речовин у водні об`єкти, розміщення протягом звітного кварталу відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах - за місцем розміщення стаціонарних джерел, спеціально відведених для цього місць чи об`єктів.

Позивачем до відповідача надана податкова декларації з екологічного податку за 4 квартал 2015 року № від 08.02.2016 року, де позивачем визначена сума податкового зобов`язання 80675,64 грн. (арк.с. 121-123).

Граничний термін подання даної декларації 09 лютого 2016 року по терміну сплати 20.02.2016 року. Фактично податковий борг погашений 20.05.2019 року у сумі 6493,23 грн. Кількість днів затримки за даними відповідача склала 1186.

Підставою до застосування штрафної санкції, згідно спірного податкового повідомлення-рішення є порушення п. 57.1 ст. 57 та п. 257.5 ст. 257 ПК України, за що на підставі статті 126 ПК України, застосовано штраф.

Згідно до п. 113.3 ст. 113 ПК України штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Судом встановлено, що податковим органом проведена камеральна перевірка своєчасності сплати узгодженого податкового (грошового) зобов`язання з екологічного податку за результатами якої складено акт № 227/05-99-45-07/00176495 від 30.05.2019 року.

При цьому, суд зауважує, що нарахування податковим органом штрафних санкцій має відбуватись з урахуванням строків давності, встановлених Податковим кодексом України.

Так, строки давності для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) врегульовано статтею 114 ПК України, відповідно до якої граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 102.1. статті 102 ПК України, контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку зокрема подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Оскільки пункт 102.1 статті 102 ПК України пов`язує втрату права контролюючого органу для нарахування податкових зобов`язань із закінченням 1095-денного терміну, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань, суд приходить висновку про протиправність нарахувань штрафних санкцій по спірному податковому повідомленні рішенні від 19.06.2019 року № , відповідно до розрахунку яких, визначено суму штрафу за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань, а саме, з моменту граничного строку сплати таких зобов`язань та до моменту винесення податкового рішення минуло більше як 1095 днів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 10 травня 2018 року по справі № К/9901/34710/18 № 820/3544/17, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Відповідач провів камеральну перевірку 30 травня 2019 року та прийняв спірне податкове повідомлення - рішення 19 червня 2019 року не врахувавши ту обставину, що 1095 денний строк сплати узгодженого грошового зобов`язання по декларації № від 08.02.2016 року сплинув 19 лютого 2019 року.

Відповідачем порушений 1095 денний строк як проведення перевірки, так і визначення суми грошового зобов`язання.

Суд звертає увагу сторін що строк, встановлений пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України є пересічним (пресекательним) та не підлягає поновленню.

Законодавцем чітко визначений строк, коли податковий орган може визначити суму грошових зобов`язань - не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку зокрема подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, що спростовує довод відповідача про наявність в даному випадку триваючого правопорушення.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що контролюючим органом неправомірно застосовано штраф до позивача за порушення строків сплати самостійно визначених грошових (податкових) зобов`язань з екологічного податку на підставі податкового повідомлення рішення від 19.06.2019 року № , у зв`язку з чим позовні вимоги в частині скасування податкового повідомлення рішення від 19.06.2019 року № підлягають задоволенню.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень

Згідно ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням висновків суду щодо необґрунтованості прийняття податкового повідомлення рішення від 19.06.2019 року № суд вважає за необхідне визнати за межи позовних вимог та визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 19.06.2019 року № .

Згідно ч. 2. ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Стаття 75 КАС України передбачає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У відповідності до вимог ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повина довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем правомірності прийняття спірного податкового повідомлення-рішення від 19.06.2019 року № 004034450, та необґрунтованість вимоги позивача про скасування податкового повідомлення рішення № від 19.06.2019 року, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 19.06.2019 року № .

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до платіжного доручення №65 від 20 січня 2020 року позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 2102 грн. (арк.с.17).

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог позивача (загальна сума позову -16388,82 грн., задоволено 1298,65 грн., що складає 7,92% від загальної суми вимог) з відповідача підлягає стягненню судовий збір за рахунок його бюджетних асигнувать в сумі 166,48 грн. (7,92 % від 2102).

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 295, 297, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика» «Дзержинська» (, місцезнаходження: 85205, Донецька область, м. Торецьк, вул. Історична, 11) до Головного управління ДПС у Донецькій області (, місцезнаходження: 87515, Донецька область, м.Маріуполь, вул. Італійська, 59) про скасування податкових повідомлень-рішень № , № від 19.06.2019 року задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДПС у Донецькій області № від 19.06.2019 року, відповідно до якого визначено суму штрафу у розмірі 1298,65 грн. за платежем екологічний податок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС у Донецькій області (, юридична адреса: 87515, Донецька область, м.Маріуполь, вул. Італійська, 59) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Публічного акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика» «Дзержинська» (, місцезнаходження: 85205, Донецька область, м. Торецьк, вул. Історична, 11) судовий збір в сумі 166 (сто шістдесят шість) грн. 48 коп.

Вступна та резолютивна частини рішення ухвалені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 02 червня 2020 року. Повний текст судового рішення складено та підписано 03 червня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 року №540-ІХ змін у розділ VI Прикінцеві положення КАС України, строк на апеляційне оскарження продовжується на строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню короновірусної хвороби (COVID-19).

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Н.А. Мозговая