Справа № 620/3796/19
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2020-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3796/19 Суддя (судді) першої інстанції: Соломко І.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Ганечко О. М.,

за участю секретаря Кірієнко Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області, Прилуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Чернігівська обласна організація Професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України, про визнання наказу незаконним та стягнення коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач 18.12.2019 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області, Прилуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Чернігівській область, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Чернігівська обласна організація Професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України (ЧОО ПАП ОВС України), в якому просив визнати наказ ГУНП України в Чернігівські в частині нарахування премії за серпень 2019 року ОСОБА_1 незаконним та стягнути з ГУНП України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 недоотриману премію в сумі 3345,61 грн.

12.02.2020 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху з підстав, визначених ч. 5 ст. 122 КАС України.

Позивачем на виконання ухвали суду від 12.02.2020 подана заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду, яка обґрунтована тим, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до відповідачів із заявами про надання інформації щодо спірного наказу, однак відповіді не отримав. Спірний наказ отримав разом із відзивом, тому вважає, що строк звернення до суду пропущений з поважних причин.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм процесуального права, без врахування всіх фактичних обставин справи.

В судове засідання з`явився апелянт, підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Представник третьої особи просив скасувати оскаржувану ухвалу суду.

Представники відповідачів, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників відповідачів.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працює на посаді заступника начальна слідчого відділення Прилуцького ВП ГУНП України в Чернігівській області, що підтверджено матеріалами справи.

23.08.2019 ГУНП України в Чернігівській області видано наказ №262 о/с «Про преміювання особового складу», в якому зазначено, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантами вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання», наказу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 03.12.2015 №60 та з метою підвищення соціального захисту працівників поліції, наказано:

1. Провести виплату премій поліцейським відповідно до списків галузевих служб (додаються) за серпень 2019.

2. Виплату проводити відповідно до списків: Прилуцького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області від 23 серпня 2019 № 3130/124/21-2019 (5арк.).

Як зазначає позивач, після отримання зарахування коштів у серпні 2019 встановив, що йому не донарахована премія в розмірі 3000,00 грн.

02.09.2019 позивач звернувся з відповідними заявами до начальника Прилуцький ВП ГУНП України в Чернігівській області, голови ЧОО ПАП ОВС України та начальника ГУНП України в Чернігівській області, на які відповідачами були надані відповіді від 09.09.2019 №32, від 18.10.2019 № К-904, від 31.10.2019 № П/К-166 з наданням роз`яснень щодо підстав преміювання.

Не погоджуючись з таким наказом та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Приймаючи рішення про залишення адміністративного позову без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду, а підстави викладені в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, суд не вважає поважними.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, - день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

Тобто, для правильного вирішення питання щодо дотримання позивачем положень КАС України є визначення предмету позову та дата виникнення спірних правовідносин.

Предметом позову в даному випадку є оскарження наказу наказ ГУНП України в Чернігівській області Про преміювання особового складу № 262 о/с від 23.08.2019, виданий під час проходження позивачем служби в органах поліції, в частині нарахування премії за серпень 2019 року ОСОБА_1 .

Вимоги про стягнення з ГУНП України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 недоотриману премію в сумі 3345,61 грн. є похідними.

Отже, для звернення до суду із вказаними вимогами відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України встановлюється місячний термін з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення його прав та інтересів.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач в заяві про поновлення строку, наданій суду першої інстанції вказує, що він неодноразово звертався до відповідачів із заявами про надання інформації щодо спірного наказу, однак відповіді не отримав. Спірний наказ отримав разом із відзивом у лютому 2020 року, тому вважає, що строк звернення до суду пропущений з поважних причин.

Разом з тим, листом від 18.10.2019 № К-904 Прилуцьким ВП ГУНП України в Чернігівській області надано роз`яснення на запит позивача щодо підстав зменшення розміру премії, а також роз`яснено порядок оскарження зазначеного рішення у разі не згоди з ним (а.с.10).

Крім того, 31.10.2019 листом за № П/К-166 УФЗБО ГУНП України в Чернігівській області позивачу надано роз`яснення на звернення від 10.10.2019 щодо нарахування премії, а також надано довідки про доходи та інформацію щодо копії наказів та інших документів, на підставі яких здійснювалось нарахування грошового забезпечення за кожен місяць 2019 року (а.с.11).

Позивач звернувся до суду з цим позовом лише 13.12.2019, в той час як наказ був винесений 23.08.2019, суми грошового забезпечення отримано 30.08.2019, тобто більш майже через 4 місяці після отримання грошового забезпечення за серпень 2019 року без нарахування спірних сум премії та більше двох місяців після отримання відповіді відповідачів за його заявою щодо невиплати спірної премії.

Матеріали справи не містять доказів про поважність причин пропуску строку на звернення з даним позовом. Позивачем не наведено жодних обґрунтованих пояснень неможливості своєчасно подати позовну заяву.

Натомість, враховуючи підстави самостійно визначені позивачем як поважні причини пропуску строку, строк звернення до суду із позовною заявою пропущено позивачем через його власну бездіяльність.

Жодних інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом, позивачем не наведено, а судом таких не встановлено.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені статтею 123 КАС України.

Так, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, процесуальними нормами закріплено обов`язок суду встановлювати факт дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду та у випадку його пропуску за відсутності заяви про поновлення пропущеного строку звернення, або якщо наведені в такій заяві підстави визнаються судом неповажними, суд залишає таку позовну заяву без розгляду, не розглядаючи справу по суті позовних вимог.

Так, завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Право громадянина на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п.5 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, встановлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Статтею 8 КАС України передбачено, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Дії учасників процесу мають не лише за формою, а й за змістом відповідати цілям і завданням правосуддя та нормам права, тобто бути добросовісними.

Колегія суддів вважає, що у позивача було достатньо часу своєчасно реалізувати право на звернення до суду, а саме оскарження наказу до суду у встановлені КАС України строки, а зазначені вище обставини не є поважною причиною пропуску місячного строку звернення до суду. За таких обставин, враховуючи процесуальні строки звернення до суду, судом першої інстанції правомірно залишено позов без розгляду.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, викладеного не спростовують, а тому колегією суддів відхиляються.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

У пункті 46 рішення Європейського суду з прав людини «Устименко проти України» зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами процесуального права, в судовому рішенні повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, та колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області, Прилуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Чернігівська обласна організація Професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України, про визнання наказу незаконним та стягнення коштів - залишити без задоволення.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020- залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко

Повний текст постанови виготовлено 01.06.2020