Справа № 200/2931/20-а
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2020-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2020 р. Справа№200/2931/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов

ОСОБА_1

до відповідача Головного управління Національної поліції в Донецькій області

про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про зобов`язання видалити з обліків Міністерства внутрішніх справ України та зі своїх інформаційних баз інформацію про громадянку України ОСОБА_2 про те, що вона є особою, яка 31.07.2000 року Добропільським РВ в Донецькій області притягується до кримінальної відповідальності.

Доводи адміністративного позову обґрунтовує тим, що персональні дані позивача про наявність кримінальної справи, в рамках якої її притягнуто до відповідальності, на даний час не відповідають дійсності, оскільки органи досудового слідства та судові органи не підтвердили наявність такого кримінального провадження, тому позивач має право на видалення з обліків Міністерства внутрішніх справ України та Головного управління Національної поліції в Донецькій області інформації про те, що вона є особою, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Враховуючи наведене, просить адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав на її безпідставність та зазначив, що вимоги позивача щодо зобов`язання видалити з обліків Міністерства внутрішніх справ України та зі своїх інформаційних баз інформацію щодо позивача про те, що вона є особою, яка притягується до кримінальної відповідальності, є безпідставними, оскільки будь-які дії щодо відновлення втраченого кримінального провадження позивачем не здійснені, дії прокуратури щодо неможливості відновлення кримінальної справи в судовому порядку не оскаржені.

Враховуючи наведене, просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав відзив, заяву про розгляд справи за його участю не надав.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене, суд розглядає позовну заяву в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, суд з`ясував наступні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 (а.с. 9).

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 08.12.2014 року серія НОМЕР_3 ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_4 (а.с.11).

27.11.2000 року Добропільським районним судом Донецької області у кримінальній справі № 1-127/2000 винесений обвинувальний вирок, яким кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 припинено (а.с.12-15).

09.01.2001 року Донецьким обласним судом прийнята ухвала, відповідно до якої вирок

Добропільського районного суду Донецької області від 27.11.2000 року відносно ОСОБА_3 скасований, справа в цій частині повернута на новий судовий розгляд до Добропільського районного суду Донецької області (а.с. 16-17).

Листом від 19.11.2019 року № 07-18/38/2019 Добропільський міськрайонний суд повідомив начальника служби у справах дітей Добропільської районної державної адміністрації про те, що вказана кримінальна справа №1-20/2002 за обвинувачення ОСОБА_3 направлена 30.09.2002 року на додаткове розслідування до прокуратури м. Добропілля (а.с. 18).

22.11.2019 року та 12.12.2019 року адвокатом Макєєвим О.В. направлені адвокатські запити до Костянтинівської місцевої прокуратури щодо встановлення яке рішення прийняте по справі відносно ОСОБА_3 , щодо відновлення кримінальної справи та прийняття остаточного рішення (а.с. 19,21).

Згідно відповідей Костянтинівської місцевої прокуратури від 03.12.2019 року № 35/1-3180 вих.19 та від 17.12.2019 року № 35/1-3323 вих. 19 адвокат ОСОБА_5 повідомлений, що за результатами перевірки Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальну справу (провадження) відносно ОСОБА_2 не виявлено, встановити місцезнаходження даної кримінальної справи не вбачається за можливе, інформацією щодо результаті даної кримінальної справи Костянтинівська місцева прокуратура не володіє (а.с.20,22).

16.01.2020 року адвокат Макєєв ОСОБА_6 звернувся з адвокатським запитом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області з проханням видалити з бази обліків МВС України відомості про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 у справі № 1-20/2002 та в разі неможливості видалити дані про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 у справі № 1-20/2002 повідомити, яким чином цього досягти та які документи будуть підставою для видалення вищезазначених відомостей (а.с.23).

Згідно відповіді ГУНП в Донецькій області від 27.01.2020 року адвокат Макєєв О.В, повідомлений, що 11.08.2002 року слідчим Добропільської міжрайонної прокуратури вказана кримінальна справа в порядку ст. 232 КПК України направлена до суду. Досудове слідство по кримінальній справі № 34-3975 жодним територіальним слідчим підрозділом ГУНП в Донецькій області не здійснювалось. Відомості про прийняте рішення по справі № 34-3975 до УІАП ГУНП в Донецькій області та ДІ МВС України не надходили, інформація може буди знята з обліку виключно за наявності остаточного рішення по кримінальній справі (а.с.24).

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, позивач просить адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про національну поліцію».

Згідно ч 1 ст. 1 зазначеного Закону національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Стаття 2 Закону України «Про національну поліцію» встановлює завдання поліції, а саме, завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах:

1) забезпечення публічної безпеки і порядку;

2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави;

3) протидії злочинності;

4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про Національну поліцію» в рамках інформаційно-аналітичної діяльності поліція формує бази даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України.

Таким чином, відповідач у справі - центральний орган виконавчої влади, якому чинним законодавством надані владні управлінські функції у сфері забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку та формування бази даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про Національну поліцію» поліція наповнює та підтримує в актуальному стані бази даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, стосовно виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень, осіб, які їх учинили, руху кримінальних проваджень; обвинувачених, обвинувальний акт щодо яких направлено до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про Національну поліцію» поліція вживає всіх заходів для недопущення будь-яких порушень прав і свобод людини, пов`язаних з обробкою інформації.

Частиною 3 ст.7 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що здійснення заходів, що обмежують права і свободи, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України «Про захист персональних даних».

Згідно ст. 1 Закону України «Про захист персональних даних» цей Закон регулює правові відносини, пов`язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв`язку з обробкою персональних даних.

Закон України «Про захист персональних даних» поширюється на діяльність з обробки персональних даних, яка здійснюється повністю або частково із застосуванням автоматизованих засобів, а також на обробку персональних даних, що містяться у картотеці чи призначені до внесення до картотеки, із застосуванням неавтоматизованих засобів.

Згідно ст. 5 Закону України «Про захист персональних даних» об`єктами захисту є персональні дані.

Частиною 2 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» визначено, що персональні дані мають бути точними, достовірними та оновлюватися в міру потреби, визначеної метою їх обробки.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних» суб`єкт персональних даних має право пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про захист персональних даних» збирання персональних даних є складовою процесу їх обробки, що передбачає дії з підбору чи впорядкування відомостей про фізичну особу.

Статтею 15 Закону України «Про захист персональних даних» визначено, що персональні дані видаляються або знищуються в порядку, встановленому відповідно до вимог закону.

Персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі:

1) закінчення строку зберігання даних, визначеного згодою суб`єкта персональних даних на обробку цих даних або законом;

2) припинення правовідносин між суб`єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником бази, якщо інше не передбачено законом;

3) видання відповідного припису Уповноваженого або визначених ним посадових осіб секретаріату Уповноваженого;

4) набрання законної сили рішенням суду щодо видалення або знищення персональних даних.

Персональні дані, зібрані з порушенням вимог цього Закону, підлягають видаленню або знищенню у встановленому законодавством порядку.

Персональні дані, зібрані під час виконання завдань оперативно-розшукової чи контррозвідувальної діяльності, боротьби з тероризмом, видаляються або знищуються відповідно до вимог закону.

Порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України визначений Інструкцією про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Державного департаменту України з питань виконання покарань від 23.08.2002 року № 823/188.

Відповідно до п. 2.1 Інструкції об`єктами оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку є особи, які на території України обвинувачуються у вчиненні злочинів або засуджені, розшукуються, затримані за підозрою в занятті бродяжництвом, а також громадяни України, що вчинили злочини за її межами і відомості про яких надійшли офіційними каналами згідно з міжнародними договорами у сфері обміну інформацією, які набрали чинності в установленому порядку.

Відповідно до п.п. 9.9 п. 9 Інструкції інформацію про судимість (несудимість) за особистими зверненнями громадян надають територіальні УОІ-ВОІ за місцем останнього постійного мешкання цих громадян з урахуванням вимог статей 5, 89, 108 Кримінального кодексу України. Довідка надається на бланку встановленого зразка за підписом керівника та засвідчується печаткою підрозділу з її обов`язковою реєстрацією.

Персонально-довідковий облік є частиною єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до розділу 11 Інструкції облікові документи вилучаються з картотеки щодо осіб, притягнутих до кримінальної відповідальності як обвинувачені, кримінальні справи стосовно яких припинені на стадії досудового слідства на підставі реабілітації або відносно яких судом прийнято виправдувальний вирок.

В інших випадках облікові документи вилучаються з картотеки у разі закінчення строку їх зберігання, тривалість якого встановлюється на підставі виду покарання, призначеного судом, або рішення суду чи постанови слідчого про закриття справи за нереабілітуючих підстав (застосування акту амністії, взяття на поруки, примирення сторін тощо).

Тобто, інформація може бути знята з обліку виключно за наявності остаточного рішення по кримінальній справі.

Як встановлено судом, підтверджене матеріалами справи та не заперечується позивачем, відомості про прийняте рішення у справі відносно позивача до відповідача не надходили.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем надані належні докази відсутності підстав для видалення з обліків Міністерства внутрішніх справ України та зі своїх інформаційних баз інформацію про позивача стосовно того, що вона є особою, яка притягується до кримінальної відповідальності, тому позовні вимоги про зобов?язання внести такі відомості задоволенню не підлягають.

В розумінні ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України питання про перерозподіл судових витрат не розглядається.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про захист персональних даних», Законом України «Про Національну поліцію», Кодексом адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (, юридична адреса: 87517, Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Нахімова, 86) про зобов`язання видалити з обліків Міністерства внутрішніх справ України та зі своїх інформаційних баз інформацію про громадянку України ОСОБА_2 про те, що вона є особою, яка 31.07.2000 року Добропільським РВ в Донецькій області притягується до кримінальної відповідальності відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Т.В. Давиденко