Справа № 214/2751/20
Суддя: Прасолов В. М.
Дата ухвалення: 2020-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/2751/20
2-а/214/159/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 червня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Шевченко Ю.С.

за участю представника позивача Шаповалова І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №3 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Безпалька Максима Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду до інспектора роти №2 батальйону №3 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Безпалька М.В. (далі за текстом «інспектор), в якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 11 квітня 2020 року, винесену інспектором роти про накладено на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

В обґрунтування позову наводить наступне. 11 квітня 2020 року він, позивач, оскаржуваною постановою був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП України та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу 425 грн. В постанові зазначено, що 10 квітня 2020 року 23:46:23 м. Кривий Ріг, вул. Нікопольське шосе № 22 водій на вимогу працівників поліції не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.4. ПДР - керування ТЗ особою, не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на ТЗ, а у випадку, передбаченим законодавством, ліцензійної карти на ТЗ, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ. Вказує, що не згоден з даною постановою інспектора, оскільки вона постановлена з істотним порушенням вимог закону, без дотримання вимог ст. 245, 252 та 280 КУпАП, щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи та вирішення її у точній відповідності з законом та як наслідок відповідач прийшов до хибного висновку про вчинення адміністративного правопорушення враховуючи наступні підстави. Однією з гарантій права на справедливий суд, встановленою ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини, в розумінні якої обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення є за своєю суттю та наслідками кримінальним обвинуваченням, є те, що кожній особі ст. 6 даної Конвенції гарантовано право на ефективний захист, яке полягає у тому числі у наявності можливості бути вислуханим судом, приймати участь у допиті свідків, заявляти клопотання про їх допит та інше. Зазначає, що яке вбачається із постанови йому ставиться у вину порушення п. 2.4. а ПДР України за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП. Згідно частини 1 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до п. 2.4.а. ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. Пункт 2.1. ПДР України передбачає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту технічний талон); у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції, крім випадків встановлення проблискових маячків оранжевого кольору на сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м; на маршрутних транспортних засобах схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, документацію відповідно до вимог спеціальних правил; чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення) (редакція від 27.03.2019); у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю» документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності) (підпункт додано 11.07.2018). Таким чином, кваліфікуючою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП України за порушення п. 2.4.а ПДР України, є те що особа повинна здійснювати керування транспортним засобом. Він, позивач, правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП України не вчиняв, п. 2.4.а ПДР України не порушував, так як не здійснював керування транспортним засобом, а тому в нього не виникало обов`язку мати при собі і пред`являти на вимогу поліцейського документи передбачені в п. 2.1. ПДР України. Вказує, що керуванням транспортним засобом здійснювала інша особа, яка зможе особисто це підтвердити в судовому засіданні. Зазначає, що відповідач не беручи до уваги його пояснення, а лише керуючись своїми власними переконаннями виніс постанову, чим порушив вимоги статей 247, 251, 256 КУпАП України. Згідно Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу, у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч.1, 2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП). Вказує, що він не зобов`язаний доводити свою невинуватість, оскільки на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності розповсюджується презумпція невинуватості, що закріплена в Конституції України і обов`язок доведення складу адміністративного правопорушення покладено на відповідну посадову особу. Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до ст. 280 КУпАП, до обставин, що підлягають обов`язковому встановленню відносяться чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його скоєнні, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом`якшують, або обтяжують відповідальність, чи спричинено моральну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також чи є інші обставини, які мають значення для вірного розгляду справи. Статтею 77 КАС України покладено обов`язок доказування адміністративного правопорушення на Відповідача, якщо він проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи подавалося клопотання про відкладення розгляду справи, яке задоволено та клопотання про залишення позову без розгляду, у задоволенні якого відмовлено.

2 червня 2020 року представник позивача до суду не прибув та подав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності та зазначив, що позов підтримує повністю.

Відповідач у судове засідання 2 червня 2020 року не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Також подав відзив на позов, згідно якого з вимогами адміністративного позову не погоджується. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Відповідно до ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Відповідно до п. 2.4 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України. Відповідно до п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України повинні мати при собі відповідні підтверджуючі документи (посвідчення). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила правопорушення поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та/або документів, що підтверджують відповідне право особи. Вказуэ, що ним, выдповыдачем, під час патрулювання 10.04.2020 у м. Кривому Розі по вул. Нікопольське шосе, близько 23 год. 46 хв. було помічено транспортний засіб Шкода Октавия А7 з державним номерним знаком НОМЕР_1 (далі за текстом «автомобіль «Шкода»), водій якого після зупинки т/з не пред`явив на вимогу реєстраційний документ на т/з, посвідчення водія відповідної категорії та поліс страхування, чим порушив п. 2.4 (а) ПДР України. Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) органу (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються постановою про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказує, що після того, як були помічені ознаки того, що позивач порушив ПДР та був зупинений, він з напарником підійшли до автомобіля, представилися згідно з п. 3 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", після чого згідно з п. 1.1 та п. 2 ст. 35 вказаного Закону попросив пред`явити посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, але останній на неодноразову вимогу так і не надав реєстраційний документ на транспортний засіб, також на відео файлі 0417 зафіксовано, як позивач каже: «В мене не має посвідчення водія» на 01 хв. 20 сек.; на 04хв. 10 сек. Особу водія було встановлено за паспортом. Зазначає, що позивачу були роз`яснені його права зазначені у ч.1 ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України та на запитання чи зрозумілі йому права, він відповів, що так зрозумілі. Жодних клопотань від позивача не надходило. Відповідно до ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Зазначає, що після з`ясування усіх фактичних даних з урахуванням ст. 36 КУпАП, ним було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, а саме а саме керування т/з особою яка не пред`явила для перевірки реєстраційний документ на транспортний засіб, посвідчення водія та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за що передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вказує, що за результатами розгляду адміністративної справи та з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства до позивача застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2370729 від 11.04.2020 відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11. 2015 № 1395 та КУпАП. Позивачу було роз`яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 289 КУпАП. Наполягає, що ним, вищезазначені вимоги закону, як суб`єктом владних повноважень, були дотримані. На місці розгляду справи позивач відмовився від отримання копії постанови. Вказує, що керування позивачем т/з зафіксовано на відео файлі VID-20200411-WA0000 на якому чітко з 02 сек. видно рух автомобіля, який зупинився також на відеозаписі зафіксовано, як на автомобілі вимкнулися фари, авто почало гойдатися та з правої пасажирської сторони вийшов чоловік, як потім було встановлено гр. ОСОБА_1 в той час водійське сидіння було порожнім. На відео файлі 03801 з 05 хв. 40 сек. у позивача було запитано: «Якщо Ви не керували т/з тоді можливо ОСОБА_2 товариш був за кермом?» нащо останній відповів: « ОСОБА_3 ». Наполягає, що гр. ОСОБА_1 надає суду завідомо неправдиву інформацію та намагається ввести в оману для уникнення адміністративної відповідальності, зазначаючи те, що начебто є особа яка керувала т/з. Як вбачається з відеозаписів в даному т/з перебувало дві особи водій гр. ОСОБА_1 та гр. Роллі відразу повідомив що його пасажир не керував. Зазначає, що порушення правил дорожнього руху, за які настає адміністративна відповідальність, мають формальний склад, і для накладення санкції достатньо встановлення факту порушення правил, норм і стандартів щодо безпеки руху та експлуатації транспорту. Як вбачається з відеозапису позивач на вимогу працівника поліції не пред`явив ні реєстраційний документ на т/з, ні посвідчення водія відповідної. Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України з а наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд справи до компетентного органу(посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.. Визнання постанови незаконною, у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, виходить за межі повноважень суду в розрізі вимог ст. 286 КАС України. Відповідно до статті 31 цього Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису. Частиною 1 статті 35 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення. Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Вказує, що при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права. Усі доводи позивача є безпідставні та нічим не підтверджуються. Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами , висновками експертів , показаннями свідків. Згідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Наполагає, що доказів того, що факт правопорушення не мав місце з боку позивача, останній суду не надав. Факт скоєння правопорушення підтверджується відеозаписом на якому зафіксовано факт правопорушення. Вважає, що нимю винесено постанову згідно ст. 258 КУпАП, яка встановлюють загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення а також ст. 33 КУпАП в якій вказано, що при накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступень його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому у автоматичному режимі. Зазначає, що позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а тому його вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають, уразі якщо позивач не понесене відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення він і далі буде порушувати ПДР. У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Під час розгляду справи безпосередньо досліджені наступні письмові докази: постанова (а.с.6, 33).

Також судом оглянутий зміст відеозапису, який міститься на диску (а.с.24). Під час огляду встановлено, що на диску мається 4 файли.

Оглядом файлу з останніми цифрами 0379, встановлено, що на початку файлу зазначені цифри «00:30», наприкінці маються цифри «00:32», також на екрані мається напис: «DSJX300124_АЕ0124». На файлі мається зображення поліцейських та інших осіб, одна з яких підписує документи, які тримає поліцейський. Далі видно, як поліцейський вручає цій особі документи, а особа їх повертає.

Оглядом файлу з останніми цифрами 0380 встановлено, що на початку файлу зазначені цифри «23:45», наприкінці маються цифри «23:59», також на екрані мається напис: «DSJX300124_АЕ0124». На файлі мається зображення території АЗС, поліцейського автомобіля, інших автомобілів поліцейських та інших осіб, одна з яких відмовляється надати документи, каже, що не перебувала за кермом, що його не зупиняли. Далі ця особа підходить до автомобіля «Шкода», відкриває багажник, дістає з салону паспорт, який передає поліцейському. Далі поліцейський пояснює, що у особи наявні ознаки сп`яніння, особа відповідає, що вийшов з задніх пасажирських дверей, що він пасажир, що його товариш не керував транспортним засобом.

Оглядом файлу з останніми цифрами 0417 встановлено, що на початку файлу зазначені цифри «23:42», наприкінці маються цифри «23:47», також на екрані мається напис: «DSJX300150_АЕ0150». На файлі мається зображення території АЗС, поліцейського автомобіля, інших автомобілів поліцейських та інших осіб, керував транспортним засобом. На запису чутно розмову, але лише окремі слова.

Оглядом файлу з назвою «МР4» встановлено, що на початку файлу зазначені цифри «23:42», наприкінці маються цифри «23:47», на екрані мається напис: «У 1». На файлі мається зображення як рухається та на території АЗС зупиняться автомобіль «Шкода», за цим автомобілем рухається та зупиняється оператор. Далі видно, як через праву задню дверцю автомобіля «Шкода» виходить особа, до якої підходять три поліцейських, один з яких потім підходить до зачиненої лівої передньої дверці автомобіля «Шкода».

Відповідно до ст. 73 КАС України, суд вважає належними доказами постанову (а.с.6, 33) та записи, які маються на диску (а.с.24), так як вони стосуються обставин руху автомобіля «Шкода» та накладення на позивача адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 74 КАС України, суд вважає допустимими доказами постанову (а.с.6, 33), та записи, які маються на файлах з останніми цифрами 0379, 0380 та 0417 (а.с.24), які одержані з дотриманням вимог КУпАП та КАС України. При цьому суд бере до уваги, що в пункті №9 постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зазначено: «До постанови додається: бк вс01750». На думку суду, з урахуванням змісту цих файлів, які відображають пересування осіб по території та розмови, ці зйомки зроблені за допомогою бодікамери, а тому букви «бк» визначають «бодікамера».

Відповідно до ст. 74 КАС України, суд вважає недопустимим доказом записи, які маються на файлі з назвою «МР4» (а.с.24), так як цей доказ одержаний з порушенням вимог ст. 283 КУпАП України, відповідно до якої постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити, зокрема, відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис (якщо такий запис здійснювався). На переконання суду характер зйомок, відмінність позначок на файлахз останніми цифрами 0379, 0380 та 0417 та на файлі «МР4», дає підстави вважати, що зйомку, зафіксовану на файлі «МР4», зроблено з використанням відеореєстратора. Але в оскаржуваній постанові зазначено лише «бк вс0150», тобто бодікамера. Судом встановлено, що записи на файлах з останніми цифрами 0379, 0380 та 0417 зроблені з використанням технічного засобу бодікамера та стосуються розгляду справи, на них відсутні зйомки, які стосуються тієї обставини, яка саме особа керувала автомобілем «Шкода». В цій постанові відомостей про застосування іншого, крім бодікамери, технічного засобу, не мається.

Згідно ст. 75 КАС України, постанову (а.с.6, 33), записи, які маються на файлах з останніми цифрами 0379, 0380 та 0417 (а.с.24), суд вважає достовірними доказами.

Твердження позивача, які містяться у змісті позову про те, що він не керував автомобілем «Шкода», суд вважає достовірними, так як вони узгоджуються з поясненнями позивача, які він надавав під час винесення постанови та не спростовуються будь - якими належними, допустимими та достовірними доказами.

На підставі ст. 76 КАС України, оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає їх достатніми для встановлення наступних обставин. При цьому суд керується вимогами ст.77 ч.2 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

10 квітня 2020 року позивач перебував в якості пасажира в автомобілі «Шкода», який був зупинений інспектором, який виніс постанову та застосував до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч.1 КУпАП. В постанові інспектор зазначив, що 10 квітня 2020 року позивач на вимогу поліцейського не пред`явив посвідчення водія, реєстраційні документи та поліс, чим порушив п. 2.4.а ПДР. При цьому інспектор в пункті №9 постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зазначено: «До постанови додається: бк вс01750».

Вказані обставини підтверджується змістом позову, який не спростований наявними в справі доказами.

При вирішенні справи, суд застосовує норми права, які передбачені Конституцією України, КУпАП, Законом України «Про Національну поліцію», «Правилами дорожнього руху», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі за текстом «Правила»).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення, повинна містити викладення обставин, установлених при розгляді справи. У відповідності до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності до закону. Як встановлено ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) повинні з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Як передбачено ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху; інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Як передбачено ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Цією нормою також передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити, зокрема, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду розглянувши справу №524/1284/17 та зробив висновок, що відеозапис, поданий Управлінням патрульної поліції на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

У судовому засіданні встановлено, що в оскаржуваній постанові наведені відомості про технічний засіб, яким зафіксований порядок розгляду справи, цей засіб застосований після зупинки автомобіля «Шкода». В постанові не наведені відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, який стосується тієї обставини, яка саме особа керувала автомобілем «Шкода», файл зназвою «МР4» (а.с.24), який наданий відповідачем як доказ правопорушення, визнаний недопустимим доказом.

Тому суд приходить до переконання, що у судовому засіданні встановлено, що позивач 10 квітня 2020 року не керував автомобілем «Шкода» а отже підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч.1 КУпАП інспектор не мав.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.245 ч.2 п.2 КАС України, у разі задоволення позову, суд може визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт.

На переконання суду, інспектор при розгляді справи про адміністративне правопорушення, діяв в порушення вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, вирішив справу з порушенням вимог закону.

Дійшовши до переконання, що при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності інспектор діяв з порушення вказаних вимог КУпАП, суд вважає, що інспектор притягнув відповідача до адміністративної відповідальності необґрунтовано, винесена ним постанова є протиправною, а отже маються підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Дослідивши письмові докази, суд на підставі ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, у межах позовних вимог, вважає, що позов належить задовольнити.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.7, 122, 245, 280, 283, 293 КУпАП, ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», ст. ст. 9, 73-77, 241-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП АДРЕСА_2 ) до інспектора роти №2 батальйону №3 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Безпалька Максима Володимировича (місце перебування: м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська, 11) - задовольнити повністю.

Постанову, винесену 11 квітня 2020 року інспектором роти №2 батальйону №3 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом поліції Безпальком Максимом Володимировичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч.1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. визнати протиправною.

Скасувати постанову, винесену 11 квітня 2020 року інспектором роти №2 батальйону №3 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом поліції Безпальком Максимом Володимировичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч.1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів, з дня його проголошення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) строки апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов