Справа № 826/6042/17
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2020-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

03 червня 2020 року м. Київ№ 826/6042/17
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Арсірія Р.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2
до третя особа Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльової Лариси Михайлівни Товариство з обмеженою відповідальністю "Колосс-Інвест"
про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з вказаним адміністративним позовом, у якому просить :

Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32253055 від 07.11.2016, 15:01:45, яке було вчинене приватним нотаріусом Журавльовою Ларисою Михайлівною;

Встановити всі рішення державних реєстраторів щодо реєстрації права власності, які приймались будь-якими державними реєстраторами щодо зазначеної Квартири АДРЕСА_1 ;

Визнати протиправним та скасувати всі незаконні рішення, щодо реєстрації права власності на об`єкт інвестування, квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалами суду від 22.06.2017 відкрито провадження в адміністративній справі № 826/6042/17 та призначено справу до судового розгляду.

В подальшому, враховуючи неявку представників відповідача та третьої особи, на підставі ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент проведення судового засідання), судом ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового проваження.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Як слідує з позовної заяви, 04.09.2006 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКО-КАПІТАЛ» (надалі «Управитель»), в особі директора Якусевича Сергія Григоровича, та фізичною особою ОСОБА_3 (надалі «Довіритель»), паспорт серії НОМЕР_1 , був укладений договір №37/І-Е про участь у фонді фінансування будівництва.

12.02.2007 між Управителем (ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКО-КАГІІТАЛ»), Довірителем ( ОСОБА_3 ) та фізичною особою ОСОБА_4 , паспорт серії НОМЕР_2 (надалі «Новий Довіритель») був укладений договір Х`В37/ І- Е про відступлення прав та переведення обов`язків за Договором №37/І-Е від 04 вересня 2006 року про участь у ФФБ.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помирає Новий Довіритель ( ОСОБА_4 ) і за законом право на спадщину перейшло до ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , якій належала 1 /2 вказаної вище квартири. Спадкоємицею за законом стала ОСОБА_1 .

09.09.2011 державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Шокуном Є.М. було видано свідоцтва про право на спадщину за законом, яким передбачалося, що спадкоємицею майна гр. ОСОБА_6 , є її племінниця, яке складається, зокрема, з:

з 1/2 частини грошових сум у ТОВ «Фінансова компанія «УКО- Капітал»» м. Києва, відповідно до умов договору № 37/1-Е від 04.09.06 та № 112/І-Е від 16.10.06 та Свідоцтва про право на спадщину за законом серія №ВМІ №036550 від 06 серпня 2009 року: грошової суми - 292708, 60 гри. (двісті дев`яносто дві тисячі сімсот вісім гривень 60 копійок) за договором № 37/І-Е від 04.09.06 року про участь у ФФБ з 12 лютого 2007 року за договором № В37/І-Е про відступлення прав та передання обов`язків за Договором № 37/1-Е від 04.09.2006 про участь у ФФВ;

- Грошової суми - 249 471, 74 грн. (двісті сорок тисяч чотириста сімдесят одна гривні

74 коп.) за договором № 112/І-Е від 04.09.2006 про участь у ФФБ з 12 лютого 2007 року за договором № В37/І-Е про відступлення прав та переведення обов`язків за Договором № 37/І-Е від 04.09.2006 про участь у ФФБ, що належала померлій на підставі довідки вих.. №734/0514 від 31 травня 2011 року виданої ТОВ «Фінансова компанія «УКО-Капітал» м. Києва.

В подальшому відбулось належне оформлення відступлення майнових прав.

ТОВ "ЕВЕРЕСТ ПЛЮС" видало позивачам виписку із переліку осіб, які брали участь в інвестуванні будівництва квартир в ЖК "Стародарницький".

04.11.2016 позивачам стало відомо, що 01.11.2016 невідома позивачам юридична особа ТОВ "Колосс-Інвест" звернулася до приватного нотаріуса Журавльової Лариси Михайлівни для реєстрації права власності на об`єкт інвестування, а саме вказану вище квартиру, яка по праву та за документами належить позивачам.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником квартири (однокімнатна квартира АДРЕСА_1 ) є ТОВ "КОЛОСС ІНВЕСТ",

З огляду на вищезазначене, позивачі стверджують, що державним реєстратором було протиправно проведено реєстраційну дії, оскільки власниками вказаної квартири є саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2., а не ТОВ "КОЛОСС ІНВЕСТ", що і слугувало підставою для звернення до суду з позовом.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 та абзацом другим пункту 2 частини першої статті 4 КАС передбачено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 7 КАС).

За правилами визначення юрисдикції адміністративних судів, закріплених статтею 19 КАС, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Водночас помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Зі змісту позовних вимог та обставин, якими позивач їх обґрунтовує, убачається, що спір у цій справі не пов`язаний із захистом його прав у сфері саме публічно-правових відносин, адже подання цього позову покликано на поновлення порушених, на думку позивачів, їх речових прав на нерухоме майно.

Вирішення питання щодо скасування рішення про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомості впливатиме на права та інтереси третьої особи як його власника, а скасування такого рішення не відновить прав позивача у цій справі на спірне майно. Наведене свідчить про наявність спору про право цивільне, що, у свою чергу, унеможливлює розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства.

Та обставина, що відповідачем у справі позивач визначив державного реєстратора-приватного нотаріуса як суб`єкта владних повноважень, не змінює правової природи спірних правовідносин та не робить цей спір публічно-правовим, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин.

Наведене відповідає неодноразово висловленим Великою Палатою Верховного Суду правовим висновкам щодо юрисдикції спорів за участю державного реєстратора як суб`єкта владних повноважень.

Так, згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, якщо позивач не був заявником стосовно оскаржених ним реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, також вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорюване рішення, здійснено оспорюваний запис.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, сформульованими у зазначеній постанові від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, належним відповідачем у таких справах є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої внесений запис у Реєстрі; участь у справі державного реєстратора як співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні прав) не змінює характеру цього спору на адміністративний.

Натомість до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17).

У справі, що розглядається, відповідач - приватний нотаріус, який діяв як державний реєстратор, не є суб`єктом, законодавчо уповноваженим владно керувати поведінкою позивача.

У цій справі суд також керується правовим висновком, висловленим у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 490/5986/17-ц, у якій вказано на те, що при визначенні юрисдикційності спору з державним реєстратором чи щодо оскарження дій державного реєстратора критерієм такого розмежування є предмет оскарження. Якщо позивач оскаржує дії державного реєстратора з приводу розгляду його заяви в контексті статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яка регламентує відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень, і цей спір не стосується речових прав чи обмежень на нерухоме майно третіх осіб, такий спір є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Водночас, якщо позивачем оскаржуються дії державного реєстратора щодо вчинення їх за заявами третьої особи, тобто такі дії стосуються правовідносин, які виникли чи виникають між державним реєстратором та іншою, відмінною від позивача, особою, то вбачається спір про право між позивачем та іншою особою щодо нерухомого майна, який повинен розглядатися в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін та є за своєю природою приватноправовим.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 826/8360/18.

Відносини, пов`язані з набуттям та реалізацією права власності суб`єктом господарської діяльності, регулюються, зокрема, Цивільним і Господарським кодексами України, іншими нормативно-правовими актами.

Слід зазначити, що за ст.1 Цивільного кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 19 Цивільного процесуального кодексу України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів характер, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Статтею 19 Цивільного процесуального кодексу України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Таким чином суд прийшов до висновку, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження у даній справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 238, 243, 248 КАС України,

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльовою Ларисою Михайлівною, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛОСС ІНВЕСТ" про визнання протиправними та скасування рішень.

Роз`яснити позивачам, що повторне звернення з такою самою позовною заявою не допускається.

Роз`яснити позивачам їх право на звернення із даним позовом у порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шосого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Суддя Р.О. Арсірій