Справа № 396/370/20
Суддя: Русіна А. А.
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 396/370/20
Провадження № 2-а/396/19/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2020 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Русіної А.А.,

за участю секретаря судового засідання Пасічник І.М.,

представника позивача адвоката Грейніс В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м.Новоукраїнка Кіровоградської області в залі суду справу № 396/370/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Грейніс Владислав Олександрович до інспектора Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, лейтенанта поліції Гордієнко Олександра Валерійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся в інтересах ОСОБА_1 до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого, вказав, що 06.03.2020 року інспектором УПП в Кіровоградській області Гордієнком Олександром Валерійовичем було винесено відносно позивача постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2207517 від 06.03.2020 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340,00 грн.

Однак, позивач вказує, що дана постанова не відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи, є протиправною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що: позивача було притягнуто за те, що автомобіль яким він керував не пройшов обов`язкову технічну перевірку, однак даним автомобілем керував не він а його дружина - ОСОБА_2 ; позивач не був зупинений інспектором патрульної поліції та дружина здійснила вимушену зупинку з метою запобігти можливій небезпеці дорожнього руху; інспектор не перевірив та в постанові не вказано строк упродовж якого автомобіль мав пройти черговий обов`язковий технічний контроль; інспектор позбавив позивача можливості скористатися своїми правами та порушив право на захист; порушив вимоги щодо процедури оформлення та розгляду адміністративної справи; не надав доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, 16.04.2020 року ним подано відзив на адміністративний позов, відповідно до якого просив відмовити в позові, надавши докази: DVD-R диск з відеофіксацією з місця адміністративного правопорушення від 06.03.2020 року та витяг з ЄДЮОФОПГФ, який свідчить, що позивач є фізичною особо-підприємець та займається підприємницькою діяльністю. У відзиві просив розгляд справи проводити без участі відповідача.

01.06.2020 року представником позивача адвокатом Грейніс В.О. подано відповідь на відзив, вважає, що вказані твердження, які наведені відповідачем у своєму відзиві не відповідають дійсним обставинам справи, а деякі наведені факти повністю суперечать та взаємоспростовують один одного. Оскільки позивач ОСОБА_1 не керував вказаним транспортним засобом, а керувала його дружина та він не був зупинений, як стверджує відповідач. Саме дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 керувала зазначеним транспортним засобом і здійснила вимушену зупинку в зв`язку з виниклою необхідністю, а саме небезпекою, яка спричинена вантажем, який перевозився - розкріпленням плінтусу, що перевозився для особистих цілей (ремонту власної квартири в м. Кропивницькому), а не у зв`язку із здійсненням будь-якої підприємницької діяльності, та відокремлення одного плінтусу від кріплення та потрапляння його на дорогу, що могло створити небезпеку дорожнього руху. Вказана вимушена зупинка була здійснена до того як під`їхали співробітники поліції і позивач вже підібрав плінтус, що вилетів. Подав клопотання про визнання доказів неналежними та недопустимими.

Дослідивши матеріали справи в сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у зв`язку з наступним.

Як встановлено дослідженими по справі доказами, постановою інспектора Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, лейтенантом поліції Гордієнко О.В. від 06.03.2020 року серії ЕАК №2207517 позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.121КУпАП з накладенням штрафу в сумі 340 грн. (а.с.8).

Відповідно до вказаної постанови, позивач ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 06.03.2020 року о 17:55 годині на автодорозі М-13 Кропивницький-Платонове 1км., керуючи т/з VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.н.з. НОМЕР_1 був зупинений по ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» та при перевірці документів було встановлено, що вищевказаний ТЗ підлягає обов`язковому технічному контролю та своєчасно його не пройшов, чим порушив п.п. 31.3Б та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Вирішуючи питання про наявність в діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Продорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КабінетуМіністрів Українивід 10.10.2001року№1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст.14 Закону України "Продорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років;

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

При цьому, періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються як для перевезення пасажирів або як вантажів з метою отримання прибутку, так і вантажні автомобілі (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Аналогічні положення наведено і в п. 1 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року N 137.

Відповідно до п.1 «Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2017 року №137, порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС, за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Як передбачено пп.15 п.2 Порядку, транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку.

За вимогою власника обов`язковий технічний контроль транспортного засобу, який зареєстрований в установленому порядку, але не підлягає обов`язковому технічному контролю, проводять за процедурою, визначеною цим Порядком.

Таким чином, обов`язковий технічний контроль кожні два роки проходять транспортні засоби, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.

У відповідності до пп. б п. 31.3 Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Тобто, визначальною обставиною є мета фактичного використання автомобіля з метою прибутку.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, позивач є власником загального вантажного бортового малотоннажного, категорії В- VOLKSWAGEN TRANSPORTER, маса якого без навантаження становить 1785 кг (а.с.6),

А згідно витягу з Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 позивач по справі, зареєстрований як фізична особа-підприємець з 04.06.2014 року та займається різними видами підприємницької діяльності, в тому числі оптовою та роздрібною торгівлею деревини будівельними матеріалами, санітарно-технічним обладнанням та ін. (а.с.29-34).

Тобто враховуючи, що фізична особа-підприємець, яка займається тими видами підприємницькою діяльністю, які зазначені у витягу з Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , який є власником вантажного транспортного засобу, можна зробити висновок, що даний вантажний автомобіль призначений саме для зайняття підприємницькою діяльністю для отримання прибутку, окільки й сам позивач у своїй позовній заяві не заперечув факт перевезення великої кількості матеріалів, зазначене зафіксовано й на відео.

Тобто доказом того, що транспортний засіб, який належить позивачу, призначений саме для отримання прибутку, суд вважає саме витяг з Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , де зазначено, що він займається підприємницькою діяльністю та в його вид діяльності входить великий спектор надання послуг та оптова й роздрібна торгівля.

Відповідно до ч.3 ст.121 КпАП України адміністративна відповідальність настає у випадку керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Той факт, що транспортний засіб VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.н.з. НОМЕР_1 , не проходив технічного огляду, позивач визнає, але в поданій до суду позовній заяві заперечує вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, транспортний засіб можна віднести до категорії автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, а тому підлягає обов`язковому технічному контролю.

Згідно п. 1 ч. 7 Закону України «Про дорожній рух», періодичність проходження обов`язкового технічного контролю для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років становить - кожні два роки.

Разом з тим суд встановив, що зазначений автомобіль, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, зареєстрований 16.10.2015 року. Відтак, строк експлуатації автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , станом на 06.03.2020 року перевищував два роки.

Отже, позивач має кожні 2 роки проходити обов`язковий технічний контроль транспортного засобу VOLKSWAGEN TRANSPORTER.

Матеріали справи свідчать, що позивачем не було надано відповідачу протокол на транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позивач порушив пп. «б» п. 31.3 Правил дорожнього руху та був правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Доводи представника позивача про те, що вказаним автомобілем керував не позивач, а його дружина ОСОБА_2 , спростовуються, оскільки, оглянувши в судовому засіданні DVD-R диск з відеофіксацією з місця адміністративного правопорушення від 06.03.2020 року, яка здійснювалася з відеореєстратора з нагрудної камери інспектора, встановлено, що зі сторони водія з автомобіля вийшов саме позивач, а не його дружина, який на відео не заперечував, що не він керував транспортним засобом. На відео чітко видно, що крім позивача та інспекторів, інші учасники відсутні.

З приводу посилання представника позивача на той факт, що відеозапис є неналежним та недопустимим доказом, судом не приймається та суд вважає, що поданий відповідачем відеозапис є належним та допустимим доказом та зазначає наступне.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами ст. 31 Закону України «Про національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст. 40 вказаного Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Крім того, в постанові серії ЕАК №2207517 вказано, що до постанови додається відеозапис, тому суд вважає його належним та допустимим доказом.

Посилання представника в позовній заяві, що позивачу інспектором не надано можливості скористатися своїм правом на захист не підтверджується, оскільки на відео зафіксовано, що позивач не подавав жодних клопотань та заяв щодо участі в розгляді справи про адміністартивне правопорушення адвоката, а також на відео зафіксовано, що позивач не заперечував щодо порушення ним правил дорожнього руху.

Доводи представника позивача щодо того факту, що в постанові інспектором зазначено, що водій автомобіля був зупинений, а насправді автомобіль стояв на узбіччі дороги, судом приймаються, оскільки дійсно в постанові серії ЕАК №2207517 від 06.03.2020 року інспектор зазначив, що керуючи транспортним засобом водій був зупинений по ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» та при перевірці документів було встановлено порушення п.31.3.б ПДР, однак даний факт ніяким чином не впливає на суть правопорушення.

Доводи представника позивача в позовній заяві на те, що інспектор повинен був скласти протокол про вчинення адміністративного правопорушення та не мав компетенції виносити постанову по справі на місці вчинення адміністративного правпорушення, а повинен розглянути справу за місцем знаходження органу, судом не приймаються, та суд з цього приводу зазначає наступне.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини 3, 5 і 6 статті 121). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395 (далі Інструкція).

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Окрім того, з відео та матеріалів справи вбачається, що відповідачем були дотримані вимоги КУпАП при розгляді справи, інспектор патрульної поліції представився водієві, оголосив порушення, які були допущені водієм, повідомив про здійснення відео фіксації порушення, роз`яснив водієві його права, постанова, яка виноситься, порядок її оскарження та сплати штрафу.

Що стосується посилання позивача на ту обставину, що у постанові не зазначено доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, то суд вказує на ту обставину, що сам факт непроходження обов`язкового технічного огляду автомобілю може бути лише спростований наданням відповідного доказу саме проходження такого огляду, однак в судовому засіданні та на місці зупинки позивачем такого доказу надано не було, що вже є підтвердженням вчинення правопорушення.

Отже, дослідженими в справі доказами встановлено, що дійсно позивач 06.03.2020 року керував автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки є автомобілем, що використовуються для перевезення вантажів з метою отримання прибутку, однак своєчасно не пройшов ОТК в установленому законом порядку, чим порушив вимоги ч.3 ст. 121 КУпАП.

Тому в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Встановивши дані обставини, суд, приходить до висновку, що постанова інспектора від 06.03.2020 року серії ЕАК №2207517 винесена на підставі та в межах повноважень, наданих інспектору, у спосіб, що передбачені Конституцію України та чинним законодавством України, за наявністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.

При цьому зміст постанови відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КпАП України.

Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є повністю безпідставними та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, лейтенанта поліції Гордієнко Олександра Валерійовича про скасування постанови серії ЕАК №2207517 від 06.03.2020 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строк на апеляційне оскарження на підставі пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України продовжується на строк дії карантину.

Повний текст рішення складено 01.06.2020 року.

Головуючий: А. А. Русіна