Справа № 500/156/20
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/156/20

27 травня 2020 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 липня 2019 року ОСОБА_1 (надалі - Позивач), з метою ввезення на митну територію України придбаного закордоном (США) вживаного легкового автомобіля марки SUBARY CROSSTREK, білого кольору, код згідно УКТЗЕД , виготовленого 01.01.2013р., номер кузова НОМЕР_2 , об`ємом двигуна 1995 куб.см., подав до Тернопільської митниці ДФС (надалі - Відповідач) митну декларацію UA403010/2019/011272. 30.07.2019 року відповідач видав позивачу Рішення про коригування митної вартості товарів за № UA403000/2019/001288/2. Згодом позивачу було надано Картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 40300/2019/00693. Підстава відмови: у зв`язку із прийняттям Рішення про визначення митної вартості товару від 30.07.2019р. № UA403000/2019/0011288/2.

Відтак, позивач вважає Рішення Тернопільської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів за № UA403000/2019/001288/2 від 30.07.2019р. протиправним, виходячи із неправомірного визначення митної вартості товару, який ввозився на митну територію України відповідного до митного режиму імпорту за резервним методом.

Ухвалою від 09.01.2020 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 28.01.2020. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Документами, що підтверджують митну вартість, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару.

При цьому, нормами ч. 21 ст. 58 МК України використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватись обчисленню та підтверджуватись документально.

Прихідний касовий ордер, касовий чек, платіжний (або банківський) документ, що підтверджує факт оплати за транспортний засіб чи інший документ про прийняття визначеної суми готівки від громадянина до митного оформлення не подавалися.

Подані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості не містили всіх відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості товарів, а саме: фактурну вартість, до митного оформлення не подано повного пакету належних документів, визначених ч. 2 ст. 53 МК України.

На вимогу митниці не були надані обов`язкові для підтвердження заявленої митної вартості товарів документи, визначені ч. 2 ст. 53 МК України, зокрема, платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та здійсненої операції купівлі-продажу.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 54 неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

З огляду на зазначене відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні його позову повністю.

29 січня 2020 року ухвалою суду було призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 02.03.2020 о 10:00 год.

Ухвалою суду від 02.03.2020, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) оголошено перерву до 17.03.2020 о 11:45 год. для підготовки до надання нових пояснень по справі, у зв`язку із заміною сторони відповідача.

17 березня 2020 року ухвалою суду відкладено розгляд справи на 08.04.2020 о 09:30 год., у зв`язку із неявкою позивача.

08 квітня 2020 року секретарем судового засідання Павловським Ю.Б. складено довідку про те, що судове засідання по адміністративній справі № 500/156/20 за позовною заявою ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, 08 квітня 2020 року не проводилося, у зв`язку із оголошенням карантину та тимчасовим, з 17 березня до 03 квітня 2020 року, зупиненням розгляду справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу.

Секретарем судового засідання 15 квітня 2020 року надіслано сторонам повістку про виклик до суду на 27 травня 2020 року о 09:30 год.

Позивач в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі та не заперечує про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог, просила в позові відмовити. Не заперечує проти розгляду справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 та ч.4 ст. 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши матеріали справи, розглянувши доводи, викладені в позові та відзиві на позов, та надавши їм належну правову оцінку, проаналізувавши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належним чином та підлягають часткового задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 30 липня 2019 року ОСОБА_1 (надалі - Позивач), з метою ввезення на митну територію України придбаного закордоном (США) вживаного легкового автомобіля марки SUBARY CROSSTREK, білого кольору, код згідно УКТЗЕД , виготовленого 01.01.2013р., номер кузова НОМЕР_2 , об`ємом двигуна 1995 куб.см., подав до Тернопільської митниці ДФС (надалі - Відповідач) митну декларацію UA403010/2019/011272 (електронне декларування), у якій вказано, що Декларантом виступав ФОП ОСОБА_2 ; Одержувачем: ОСОБА_3 та позивач, як особа відповідальна за фінансове врегулювання; вартість товару - 1600,00 дол. США, а в частині характеристик автомобіля вказано: модельний рік виготовлення ТЗ: 2013р.; колісна формула: 4*4; загальна кількість місць: 5; пошкодження згідно акту огляду; наявність «електронного інвойсу».

Крім цього, з метою належного здійснення процедури розмитнення ІЗ. позивач подав Відповідачу ряд супроводжуючих документів, які містили вичерпну інформацію щодо способу та порядку придбання ним відповідного легкового автомобіля, а саме: документи, які містять мої персональні дані (паспорт, ідентифікаційний код); документи щодо особи Декларанта; сертифікат про викуп транспортного засобу, виданий штатом (співдружністю) Пенсильванія з відміткою компанії з експорту транспортних засобів від 30.05.2019р. щодо реалізації транспортного засобу марки SUBARY, номер кузова НОМЕР_2 з уточненнями щодо можливості використання ТЗ після відновлювального ремонту; результати аукціон - продажу; інвойс № 7458 від 08.05.2019р. (електронний) згідно якого страхова компанія "PROGRESSIVE CASUALTY", як Продавець, відчужила, а ОСОБА_1 як Покупець, придбав 08.05.2019р. транспортний засіб марки SUBARY CROSS I REK. 201 Зр.випуску. VIN код НОМЕР_2 за вартістю 1 600.00 (одна тисяча шістсот) дол.США; довідка ТОВ «ДП - Стандартметрологія ООВ» № 17.07.2019-72 від 17.07.2019, яким встановлено, що ввезений позивачем транспортний засіб, що був у користуванні, відповідає правилам ЄЕК ООН - не нижче рівня «ЄВРО-5»; особиста Довідка - підтвердження від 18.07.2019р. про те, що транспортні витрати на страхування автомобіля до пункту пропуску Рава - Руська-Хребене становить 400 доларів США; документ ДКД - ЕЕ № UA 403010.2019:104564, підготовлений митним брокером для розмитнення ввезеного на територію України ТЗ. Вказаним документом уточнені дані щодо Декларанта (ФОП ОСОБА_2 ) та позивача, як Одержувача, відповідного ТЗ, країни відправлення ТЗ - США, фактурної вартості товару - 1600 дол. США, та подробиць розрахунків. Так, ТЗ перетнув митний пост через пункт пропуску «Рава - Руська-Хребенне», товар ідентичний заявленим характеристикам ТЗ придбаного у США, ТЗ ввезений без упакування; перевізник - ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 ); акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, здійснений в зоні митного котролю м/п «Рава - Руська» Львівської митниці ДФС від 13.07.2019р. додатковий аркуш до Акта про проведення митного огляду товарів UA 209060/2019/41312, яким констатовано наявність пошкоджень переднього бамперу, переднього лівого та правого крила, капоту, спрацьовані подушки безпеки, решітки радіатора, радіатори; платіжні доручення про внесення передоплати за розмитнення ТЗ, а саме: квитанцію AT «Таскомбанк» від 11.07.2019 року, згідно якої позивач сплатив 33000,00 грн. на користь Митниці Тернопільської області із призначенням платежу: попередня оплату за митне оформлення; квитанцію АТ КБ «Приватбанк» від 18.07.2019 року, згідно якої ОСОБА_1 сплатив на користь Тернопільської митниці ДФС передоплату за митне оформлення у розмірі 5910,00 грн.

Доказом сплати позивачем відповідної вартості легкового автомобіля є факт прибуття ТЗ до митного кордону України, в тому числі і до Відповідача, що і не оспорюється Тернопільською митницею ДФС, а отже, відповідно до ч.І ст.78 КАС України дані обставини не підлягають доказуванню.

Таким чином, ОСОБА_1 виконав свій обов`язок щодо надання необхідного пакету документів для розмитнення та сплатив на користь Тернопільської митниці ДФС суми (вказані самим Відповідачем як належні до сплати кошти) за розмитнення ввезеного товару. Інших документів Відповідач, в порядку ч.З ст. 53 МК Кодексу, у позивача не вимагав.

Проте, Відповідач притримав на митниці легковий автомобіль, а 30.07.2019 року видав позивачу Рішення про коригування митної вартості товарів за № UA403000/2019/001288/2.

Так, в оскаржуваному Рішенні Тернопільської митниці ДФС містився перелік документів поданих позивачем для розмитнення, а також ті, які були долучені самим Відповідачем, а саме Витяг про вартість з Інтернету від 10.07.2019р. Водночас, справжня вартість придбаного автомобіля, згідно наданих документів, становить 1600,00 дол. США, що еквівалентно 41 379,34 грн. (курс валюти - 25,86 грн.), розрахована декларантом митна вартість товару становить 2601,00 дол. США, що еквівалентно 67 267,29 грн., а коригування вартості ТЗ, на думку Відповідача, має становити вартість 5075,00 дол. США.

В графі 33 вищевказаного Рішення «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначено наступне: «Митна вартість імпортованого товару не можу бути визначена у зв`язку з тим, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а тому вартість транспортного засобу обраховано згідно АСАУР «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової вартості, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення MB за VIN -кодами: НОМЕР_2 , валюта - USD, вартість-5075,00». Водночас, зазначено, що у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару у зв`язку з тим, що інформація, яка міститься на загальнодоступних інтернет ресурсах вартість даного товару є вищою, ніж заявлена декларантом.

В наступному, позивачу було надано Картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 40300/2019/00693. Підстава відмови: у зв`язку із прийняттям Рішення про визначення митної вартості товару від 30.07.2019р. № UA403000/2019/0011288/2.

Вказане Рішення та картка відмови стали істотною перешкодою для розмитнення належного ОСОБА_1 ТЗ і оформлення відповідних правовстановлюючих документів.

Тому, я з метою недопущення простою новопридбаного ТЗ на митниці та уникнення додаткових витрат пов`язаних із його зберіганням, змушений був перерахувати на користь Відповідача кошти у розмірі 18 945,00 грн. (квитанція № ПН352502 від 30.07.2019р.), визначених до сплати Тернопільською митницею ДФС як доплату за митне оформлення.

30 липня 2019 року, після сплати вищевказаної суми, Тернопільська митниця ДФС видала позивачу Посвідчення про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 , яким Відповідач надав свою згоду на реєстрацію в підрозділі МВС України ввезеного транспортного засобу, а саме: легкового автомобіля марки SUBARY CROSSTREK, білого кольору, код згідно УКТЗІ-Д , виготовленого 01.01.2013р., номер кузова НОМЕР_2 , об`ємом двигуна 1995 куб.см., переміщеного через митний кордон України 13.07.2019 року, оформленого Львівською митницею ДФС, розмитненого згідно МД UA403010/2019/011272 від 30.07.2019р.

Водночас, позивач вважає Рішення Тернопільської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів за № UA403000/2019/001288/2 від 30.07.2019р. протиправним, виходячи із неправомірного визначення митної вартості товару, який ввозився на митну територію України відповідного до митного режиму імпорту за резервним методом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Розділ III МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі- продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Кодекс містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

В силу положень частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії (частина перша статті 257 Митного кодексу України).

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч. ч. 2-3 ст. 57 Митного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів (частина перша статті 368 Митного кодексу України).

У той же час, згідно частини сьомої статті 54 МК України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Так, при ввезенні на територію України ТЗ позивач надав достатню та достовірну інформацію у вигляді документів (в т.ч. електронний інвойс), які дають можливість митному органу визначити митну вартість задекларованого товару за основним методом - за ціною договору.

Отже, Відповідачем вказано про наявність недостовірності заявленої вартості транспортного засобу, не зазначено жодного посилання на докази, що свідчили б про заниження митної вартості автомобіля, не наведено законних підстав для визначення вартості ТЗ саме в сумі 5075,00 дол. США, а мій ТЗ, в супереч вимогам ст. 57 МК України, було розмитнено із застосуванням резервного методу, що є прямим свідченням протиправності дій зі сторони Тернопільської митниці ДФС.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 821/1697/17 та від 13 вересня 2019 року у справі № 813/4202/16, адміністративне провадження МК/9901/16330/18 (ЄДРСРУ№ 84228812).

Таким чином, оскільки Рішення Відповідача про коригування вартості товару від 30.07.2019р. за № UA403000/2019/001288/2 є таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства, його слід визнати протиправним та скасувати.

Статтею 5 КАС України регламентоване право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, в тому числі, шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до змісту частини другої статті 77 КАС України у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вимоги вказаної норми, повідомлення відповідачем на стадії судового оскарження інших підстав невизнання заявленої декларантом митної вартості, ніж ті, що були зазначені в його рішенні про коригування митної вартості, не може бути причиною виникнення сумніву у задекларованій позивачем митній вартості товару, оскільки під час здійснення митного оформлення товару та прийняття рішення про коригування митної вартості вони не були заявлені.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення.

Щодо вимог позивача в частині стягнення із Державного бюджету України надмірно сплочених ним коштів у сумі 18 945 грн. за проведення митного оформлення товару, внаслідок прийняття оскаржуваного ним рішення, то суд вважає, що ці вимоги є передчасними, оскільки сам позивач не звертався до відповідача із заявою про їх повернення, а відтак відповідачем рішення про відмову у такому поверенні не приймалось.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково. Рішення про коригування митної вартості товарів від 30.07.2019р. №UA403000/2019/001288/2, яке стосується вартості автомобіля SUBARY CROSSTREK, виготовленого 01.01.2013р., номер кузова НОМЕР_2 , об`ємом двигуна 1995 куб.см 1. визнати протиправним та скасувати.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ / ІПН: НОМЕР_4 ) понесені ним витрати зі сплати судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Галицької митниці Держмитслужби (місцезнаходження: вул. Костюшка,1, м. Львів,79000, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 травня 2020 року.

Головуючий суддя Подлісна І.М.

копія вірна

Суддя Подлісна І.М.