Справа № 500/367/20
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/367/20

28 травня 2020 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Осташа А. В. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 24.01.2020 року №23/03-15 в переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести ОСОБА_1 призначення та виплату пенсії державного службовця з 11.01.2020, на основі поданих Довідок Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області від 11.01.2020 №26/10/19-00-13-33 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця» на суму 10320 грн та від 11.01.2020 №25/10/19-00-13-33 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії особи, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби» на суму 13373,54 грн., всього на загальну суму 23693,54 грн., у відповідності до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ.

Ухвалою суду від 10.02.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.04.2020 №43 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи №500/367/20 у зв`язку із тривалою відсутністю головуючого судді та не можливістю продовжити ним розгляд справи у строки, встановлені КАС України.

Відповідно до витягу із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю по справі - Осташа А.В.

Ухвалою суду від 27.04.2020 прийнято справу до розгляду та ухвалено повторно розпочати розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.01.2020 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою, у якій просив перевести його із пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу", однак відповідачем було відмовлено у призначенні такої пенсії та не зараховано до стажу державної служби, що дає право на отримання пенсії державного службовця періоди роботи позивача в органах державної податкової служби Тернопільської області з 13.04.1992 по 10.10.2016. Позивач вважає таку відмову незаконною з тих підстав, що період проходження ним служби в податкових органах має зараховуватись до стажу державної служби, що дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993. Крім цього стверджує, що разом стаж проходження служби в податкових органах становить 24 роки 5 місяців та 28 дні. За таких обставин, позивач вважає, що має необхідний стаж та досяг передбаченого віку 62 роки для переведення його на пенсію відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993.

Відповідач подав 27.02.2020 відзив на адміністративний позов, відповідно до якого зазначено, що позивач працював в податкових органах на різних посадах з 13.04.1992 по 10.10.2016. За весь період роботи в органах податкової служби позивач отримував надбавку за ранг державного службовця лише з 08.08.2013 по 01.01.2014, за всі інші періоди роботи виплачувалась надбавка за персональне звання. Відтак, пріори роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були встановлені ранги державних службовців підлягають зарахуванню до стажу роботи на посадах віднесених до посад державної служби. Періоди роботи працівників місцевих державних податкових адміністрацій на посадах, в період перебування на яких були встановлені ранги державних службовців, підлягають зарахуванню до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Враховуючи зазначене, період роботи з 08.08.2013 по 01.01.2014 в органах податкової служби підлягають зарахуванню до стажу роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Стаж державної служби становить 4 місяці 24 дні, що не достатньо для призначення пенсії за віком відповідно до Закону країни "Про державну службу". Просить в позові відмовити.

Суд дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, встановив наступне.

Як випливає із матеріалів справи, а саме згідно записів трудової книжки, що ОСОБА_1 з 13.04.1992 по 10.10.2016 працював на різних посадах в: Державній податковій інспекції по м.Тернополю, Державній податковій адміністрації у м. Тернопіль, Тернопільській об`єднаній державній податковій інспекції Тернопільської області ДПС, Тернопільській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області, Тернопільській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області (аркуш справи 15-21).

ОСОБА_1 прийняв присягу державного службовця 03.03.1995.

Позивачу 01.07.2006 присвоєно спеціальне звання радник податкової служби II рангу (запис в трудовій книжці 29), 08.08.2013 присвоєно XII ранг державного службовця (запис в трудовій книжці 37), 01.01.2014 звання радник податкової та митної справи II рангу (запис в трудовій книжці 38).

Позивачу призначено пенсію за віком з 03.08.2017, що підтверджується довідкою відповідача від 29.08.2017 (аркуш справи 10).

В подальшому позивач 11.01.2020 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із письмовою заявою про переведення його на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 24.01.2020 №223/03-15 позивачу відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" та не зараховано до стажу державної служби, що дає право на отримання пенсії державного службовця період роботи позивача в органах державної податкової служби Тернопільської області, оскільки періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєнні персональні чи спеціальні звання не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993. До зарахування стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців підлягає період з 08.08.2013 по 01.01.2014. Стаж державної служби становить 4 місяці 24 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про держану службу".

Не погодившись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон України №889-VIII) визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців. Цей закон набув чинності 01.05.2016.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII втратив чинність Закон України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 (далі Закон України №3723-XII), крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. п. 10 і 12 цього розділу. Пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №889-VIII передбачено право державних службовців на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII.

Зокрема, п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Згідно з ч. 18 ст. 37 Закону України №3723-XII період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та /або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

У ст. 25 Закону України №3723-XII установлено категорії посад державних службовців.

Як вбачається з вищенаведеної правової норми, посади, на яких працював позивач і час роботи на яких просить зарахувати йому до стажу державної служби, у переліку посад, визначеному ст. 25 Закону України №3723-XII відсутні.

Разом з тим, стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначається не лише ст. 25 Закону України "Про державну службу", але й актами Кабінету Міністрів України.

Так, відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №889-VIII, стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, встановлених на той час законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 р. затверджено Порядок обчислення стажу державної служби (діяв до набрання законної сили Законом України №889-VIII), яким визначено посади і ранги, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Відповідно до абз. 3 п. 2 вказаного Порядку до стажу державної служби зараховується, зокрема, робота керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової та контрольно-ревізійної служби.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 №509-XII "Про державну податкову службу в Україні" (далі - Закон України №509-XII), а з 12.08.2012 Податковий кодекс України.

Згідно з ч.1 ст. 4 Закону України №509-XII державна податкова служба, якій за змістом частини другої цієї статті підпорядковані державні податкові інспекції в областях, районах, містах і районах у міста, є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує здійснення контролю за дотриманням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів податків, зборів та інших платежів і неподаткових доходів і внесків до державних цільових фондів, встановлених законодавством України.

Посадовою особою органу державної податкової служби може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Міністерством фінансів України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (ч.1, 4 ст. 15 Закону №509-XII).

Цією ж нормою установлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондують вимогам ст. 5, 12 Закону №3723-ХІІ щодо обмежень пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Статтею 6 Закону №509-XII було встановлено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема, у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, - перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Нормами абз. 1, 2 п. 344.1 статті 344 Податкового кодексу України передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". Період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєнні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.10.2013 у справі 21-340а13. Колегія суддів дійшла висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу".

Враховуючи наведене, суд дійшов переконання, що період роботи позивача з 13.04.1992 по 10.01.2016 на посадах в органах державної податкової служби відповідачем неправомірно не враховано у стаж роботи на посадах державної служби. Таким чином, у сукупності стаж державної служби позивача становить більше 24 років, тобто позивач має необхідний 20 - річний стаж для переведення його на пенсію відповідно до ст. 37 Закону України №3723-XII.

Згідно з ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Аналізуючи наведені обставини та досліджені докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області викладене в листі від 24.01.2020 №223/03-15 щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні на пенсію відповідно ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-ХІІ.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перевести ОСОБА_1 з 11.01.2020 на пенсію державного службовця відповідно ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, зарахувавши до стажу державної служби період роботи позивача в органах податкової служби з 13.04.1992 по 10.10.2016.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести розрахунок та виплату пенсії державного службовця ОСОБА_1 з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 11.01.2020 №26/10/19-00-13-33 та №25/10/19-00-13-33, які видані Головним управлінням ДПС у Тернопільській області.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в сумі 840,80 грн.

Реквізити сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області: 46001, м.Тернопіль, вул.Руська, 17, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 травня 2020 року.

Головуючий суддя Осташ А.В.

копія вірна

Суддя Осташ А.В.