Справа № 415/309/20
Суддя: Луньова Д. Ю.
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 415/309/20
Провадження № 2-а/415/142/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Луньової Д.Ю

за участю секретаря судового засідання Гавриленко В.В.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом представника позивача ОСОБА_1 (адреса для листування: АДРЕСА_1 ) в інтересах ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) до інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Дорогіна Сергія Володимировича (місцезнаходження: вул. Штейгерська, буд. № 8, м. Лисичанськ, Луганська область, 93100) про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Доброрез В.В. звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області в інтересах ОСОБА_2 з даним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАК № 1924679 від 31 грудня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 31 грудня 2020 року інспектор взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції капрал поліції Дорогін С.В. виніс постанову серії ЕАК № 1924679 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. за порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху, а саме порушення швидкісного режиму в населених пунктах.

Позивач вважає постанову незаконною, та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав: на думку позивача відповідач не мав права використовувати прилад з функцією фото та відео фіксації не у автоматичному режимі; постанову винесено відповідачем на місці вчинення правопорушення, що позбавило позивача права скористатись правами передбаченими в ст. 286 КУпАП; постанова винесена без достатніх доказів.

Ухвалою судді Лисичанського міського суду Луганської області від 30 березня 2020 року справу прийнято до провадження та призначено судове засідання, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Копії ухвали від 30 березня 2020 року було направлено позивачу та відповідачу..

Відповідач - інспектор взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції капрал поліції Дорогін Сергій Володимирович в судове засідання не з`явився про дату, час та місце судового розгляду справи останній був повідомлений належним чином.

23 квітня 2020 року через канцелярію Лисичанського міського суду Луганської області від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, копію якого з додатками відповідач направив позивачу, в якому заперечив проти задоволення позову, вважаючи рішення по справі законним, а справу про адміністративне правопорушення розглянутою у відповідності до вимог чинного законодавства та долучив до відзиву докази на підтвердження заперечень. Справу просив розглянути без його участі.

Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу та оцінивши обставини, повідомлені позивачем, у позовній заяві, та відповідачем у відзиві, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов наступного.

Предметом судового дослідження в даному випадку є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Дані положення кореспондуються зі ст. 8 Закону України «Про національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як н а підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія),з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний перевіряти їх на відповідність усім зазначеним вимогам, надаючи оцінку мотивам та підставам, які були покладені в основу такого рішення.

Судом встановлено, що згідно постанови серії ЕАК № 1924679 від 31 грудня 2019 року на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. В постанові щодо суті правопорушення зазначено наступне:

31 грудня 2019 року о 12 годині 49 хвилин за адресою: вул. Об`їзна, у м. Сєвєродонецьку Луганської області, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом рухався зі швидкістю 73 км/год. в населеному пункті, чим перевищів встановлені обмеження руху більше ніж на 20 км/год., чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. Швидкість вимірювалась приладом TRUCAM LTI20/20 TC000676.

В графі 9 «До постанови додаються» зазначено відео з камери ВВ_00082.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 1.1 Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху п. 2.3 ПДР України.

З постанови вбачається, що вона складена за порушення п. 12.4 ПДР України якими встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Диспозицією ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Обґрунтовуючи правомірність притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та складання постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1924679 від 31 грудня 2019 року, відповідач надав суду разом з відзивом копію диску з відеозаписами, зробленими за допомогою засобу вимірювальної техніки TruCam та бодікамери DSJX300082_BB0082. Правомірність використання засобу вимірювальної техніки TruCam заперечується позивачем.

Стосовно підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20, суд зазначає наступне.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Проте, чинним законодавством не передбачено повторного проходження процедури сертифікації для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями.

Суд звертає увагу, що така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 року №437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08.02.2016 року № 193.

Відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/17467, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 27 листопада 2019 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 № TC000676 є придатним до застосування. Свідоцтво чинне до 27 листопада 2020 року.

Наданим свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/17467 підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості TruCam LT1 20/20 № ТС000676 до застосування.

Крім того, твердження позивача щодо неможливості застосування приладу TruCam LT1 20/20 в ручному режимі спростовується Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/17467 від 27 листопада 2019 року, де зазначено про максимально допустиму похибку при вимірюванні швидкості в ручному режимі.

Між тим, посилання позивача про те, що винесення постанови відповідачем про накладення адміністративного стягнення на місці вчинення правопорушення є порушенням вимог КУпАП, суд не приймає до уваги виходячи з наступного.

Згідно п. 8 ч. 1 статті 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, статті 124-1 - 126. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

В статті 258 КУпАП зазначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. За приписами ч. 2 наведеної статті протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч. 4 ст. 258 КУпАП).

Ураховуючи викладене, суд не вбачає порушень відповідачем процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності в частині винесення постанови на місці зупинки транспортного засобу.

На підтвердження вини позивача у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідач надав диск з відео файлами зробленими за допомогою засобу вимірювальної техніки TruCam та бодікамери DSJX300082_BB0082. Суд не бере до уваги відеозапис зроблений за допомогою засобу вимірювальної техніки TruCam, оскільки він не покладений в основу оскарженого рішення.

Дослідивши відеозапис DSJX300082_BB0082, суд встановив, що докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення - відсутні, ним зафіксований лише розгляд справи про адміністративне правопорушення. Інших доказів, які були покладені в основу оскаржуваного рішення, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідачем не надано.

З цього приводу суд зазначає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст. 283 КУпАП, зокрема, повинна бути обґрунтованою, в ній має бути викладено обставини порушення, а також докази, якими відповідач обґрунтовує факт вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, не зазначивши в оскаржуваній постанові відеозапис з засобу вимірювальної техніки TruCam, який був використаний під час встановлення правопорушення, відповідач як суб`єкт владних повноважень, діяв всупереч приписам ст. 283 КУпАП.

Суд зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування, що є доказом вчинення правопорушення.

При цьому, сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки викладення обставин правопорушення, без його фіксації, не може бути належним доказом.

Суд також враховує, що закон встановлює принцип презумпції невинуватості особи, що притягається до відповідальності і відповідно принцип правомірності дії такої особи, поки у встановленому законом порядку не доведено його вину. Оскільки суду не надані відповідні докази, і не спростовані твердження водія, які б мали бути перевірені посадовою особою і спростовані, а також виходячи з принципу презумпції невинуватості, - суд робить висновок, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, а склад зазначеного в ній адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, не встановлений.

Таким чином, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, є протиправною. Оскільки при розгляді справи встановлено недотримання відповідачем вимог закону щодо збирання доказів і доказування події та складу адміністративного правопорушення, то оскаржувана постанова судом скасовується.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАСУ, суд може прийняти рішення про скасування постанови та закриття провадження у справі, або (п.2) - скасувати постанову та надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу.

За таких обставин, на підставі системного аналізу законодавчих положень, суд приходить до переконання, що відповідачем не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог статей 245 та 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом, така постанова винесена при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для її прийняття, а тому суд з врахуванням положень п. 2 ч. 3 статті 286 КАС України дійшов висновку щодо необхідності скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст. ст. 2, 5-10, 72-77, 242-246, 257, 268-272, 286 КАС України,

В И Р І Ш И В :

Позов представника позивача Доброреза Віталія Вікторовича в інтересах ОСОБА_2 до інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Дорогіна Сергія Володимировича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1924679 по справі про адміністративне правопорушення від 31 грудня 2019 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

На підставі ч. 2 ст. 271 КАС України копії рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до ст. 286 КАС України апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до Першого апеляційного адміністративного суду з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.Ю. Луньова