Справа № 280/3843/19
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2020-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 червня 2020 року м. Дніпросправа № 280/3843/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року (суддя Сацький Р.В., повний текст рішення складений 09 грудня 2019 року) в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОКОМОТИВ ДИЗЕЛЬ СЕРВІС»

до Головного управління ДПС у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в :

До суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОКОМОТИВ ДИЗЕЛЬ СЕРВІС», в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № від 21 березня 2019 року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що посадовими особами Головного управлінням ДФС у Запорізькій області у період з 15.01.2018 по 21.01.2018 було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОКОМОТИВ ДИЗЕЛЬ СЕРВІС» за період діяльності серпень 2018 року, з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з контрагентами-постачальниками ТОВ «ВТОРМЕТ СКС», ТОВ «ЛОТУС СІТІ», за результатами якої складено Акт від 28.01.2019 № 41/08-01-14-07/32875459.

На підставі висновків акту відповідачем 21 березня 2019 року прийняте податкове повідомлення-рішення № , згідно з яким ТОВ «ЛОКОМОТИВ ДИЗЕЛЬ СЕРВІС» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 712851,00 грн., з якої сума основного зобов`язанням - 475234,00 грн., штрафних (фінансових) санкцій 237617,00 грн.

Підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення стали висновки, викладені в акті перевірки, згідно з якими правочини, укладені ТОВ «ЛОКОМОТИВ ДИЗЕЛЬ СЕРВІС» з ТОВ «ВТОРМЕТ СКС», ТОВ «ЛОТУС СІТІ» не були спрямовані на реальне настання правових наслідків.

Надаючи оцінку обґрунтованості висновків податкового органу та правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, колегія суддів зазначає, що відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг.

Положеннями пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ «ЛОКОМОТИВ ДИЗЕЛЬ СЕРВІС» та ТОВ «ВТОРМЕТ СКС» було укладено договір поставки запасних частин та комплектуючих до локомотивів, тепловозів, залізничних дрезин, автомотрис та іншого рухомого складу № 0106/18 від 01.06.2018.

З ТОВ «ЛОТУС СІТІ» позивачем було укладено договір поставки запчастин до автомотрис та локомотива № 1008/01 від 10.08.2018.

На виконання умов договору були виписані видаткові накладні, податкові накладені, ТТН, рахунки-фактури, рахунки на оплату, а також здійснено оплату товару, що підтверджується виписками з банківських рахунків.

Суд апеляційної інстанції встановив, апелянт не спростував належними доказами, що вищезазначені договори не було визнано недійсними в судовому порядку.

Колегія суддів зазначає, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Матеріалами справи підтверджується використання позивачем придбаного товару у власній господарській діяльності, зокрема, надано: договір підряду № 180518 від 18.05.2018 укладений з ТОВ «Скляний Альянс» щодо виконання капітального ремонту тепловоза ТГМ4 № 1473, акт прийому-передачі в ремонт тепловоза ТГМ4 № 1473, акт прийому-передачі з ремонту тепловоза ТГМ4 № 1473, договір про надання послуг з капітального ремонту автомотриси АГД-1А № 504 укладений з ПАТ «Українська залізниця» 11.06.2019, акт прийому-передачі в ремонт автомотриси АГД-1А № 504, акти здавання та видачі з капітального ремонту автомотриси АГД-1А № 504, акт випробувань відремонтованої одиниці спеціального рухомого складу, договір про надання послуг з капітального ремонту автомотриси АДМ-002, укладений 29.05.2018 з ПАТ «Українська залізниця», договір про надання послуг з капітального ремонту мотовозу МПТ-4 № 226, укладений 04.06.2018 з ПАТ «Українська залізниця», договір про надання послуг з капітального ремонту автомотриси АДМ № 1092, укладений 02.07.2018 з ПАТ «Українська залізниця» разом з актами прийому-передачі в ремонт, актами здавання/приймання з капітального ремонту, актами випробувань відремонтованих одиниць спеціального рухомого складу, що виписані на виконання зазначених договорів.

Рух придбаного позивачем товару також підтверджується накладними-вимогами на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів.

Суд апеляційної інстанції не знаходить обґрунтованими доводи апелянта щодо неможливості здійснення господарських операцій контрагентами позивача, адже висновки суб`єкта владних повноважень щодо нереальності господарських операцій не можуть ґрунтуватися лише на інформації, що міститься у податковій базі відносно контрагентів платника податків. Такі висновки можуть бути здійснені на підставі первинних документів та об`єктивної перевірки фактичних обставин господарських правовідносин. Податковим органом не надано жодних доказів щодо проведення зустрічних звірок контрагентів позивача для відпрацювання податкових ризиків з ПДВ, жодні первинні документи, які перебувають у контрагентів позивача, не досліджувалися, що свідчить про необґрунтованість висновків податкового органу щодо порушення позивачем податкового законодавства. Тобто, такі висновки ґрунтуються на припущеннях, без об`єктивної та перевіреної інформації щодо контрагентів.

Неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ВТОРМЕТ СКС» підтверджується лише службовим листом Оперативного управління ГУ ДФС у Запорізькій області № 108/08-01-21-05 від 05.09.2018.

В обґрунтування апеляційної скарги податковий орган зазначає, що відповідно до наданих до перевірки ТТН, водієм зазначено ОСОБА_1 (посвідчення водія НОМЕР_1 ), який працює в ТОВ «ЛОКОМОТИВ ДИЗЕЛЬ СЕРВІС», проте згідно з листом Регіонального сервісного центру МВС у Запорізькій області № 31/8-358 від 21.01.2019 інформація щодо видачі посвідчення водія серії НОМЕР_1 в базі даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС України станом на 21.01.2019 відсутня.

Наведені доводи апелянта спростовуються матеріалами справи, в яких міститься копія посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 у листопаді 1991 року.

Спростовуючи доводи відповідача, що в наданих ТТН у графі «відомості про вантаж» відсутні дані щодо маси (брутто, тони) товарів у зв`язку з чим неможливо встановити товари якою масою були перевезені транспортними засобами МАЗ д/н НОМЕР_2 та ГАЗ 33021 д/н НОМЕР_3 , що, на думку податкового органу, свідчить про неможливість перевірки реальності перевезення вказаних товарів, колегія суддів зазначає, що п. 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за № 128/2568, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб`єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Матеріалами справи підтверджено, що надані до перевірки ТТН місять всі необхідні та достатні реквізити, що дають можливість ідентифікувати вантаж з відповідними поставками товару згідно з договорами, укладеними позивачем з ТОВ «ВТОРМЕТ СКС» та ТОВ «ЛОТУС СІТІ».

Необґрунтованими є й посилання апелянта, що власником транспортного засобу ГАЗ 33021 д/н НОМЕР_3 у наданих ТТН зазначений ОСОБА_2 , який ніколи не отримував доходів від ФОП ОСОБА_3 , який є перевізником згідно з ТТН, що унеможливлює використання вказаного автомобільного засобу у господарській діяльності перевізника, виконання послуг перевезення та/або надання власного майна (транспортного засобу) в оренду вказаній особі.

Разом з тим, позивачем під час перевірки та до суду надано договір позички від 05.01.2017, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за умовами якого позичкодавець передає у безоплатне користування автомобіль ГАЗ 33021 д/н НОМЕР_3 для використання у господарській діяльності користувача.

Крім того, обґрунтованими є доводи позивача, що останній не може здійснювати перевірку права власності перевізника на транспортні засоби, які останній використовує під час надання послуг з перевезення вантажу.

Щодо посилання відповідача на кримінальні провадження № 0002085 від 23.08.2018 та № 0001344 від 13.09.2017, у яких фігурує ТОВ «ЛОТУС СІТІ», суд апеляційної інстанції зазначає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Отже, попередньо встановлені у кримінальному провадженні обставини також не можуть вважатися доведеними.

Крім того суд апеляційної інстанції зазначає, що неналежне виконання податкових зобов`язань контрагентами позивача тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цих осіб. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року в адміністративній справі № 280/3843/19 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 02 червня 2020 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 02 червня 2020 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова