Справа № 716/2485/19
Суддя: Пухарєва    О. В.
Дата ухвалення: 2020-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 716/2485/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.05.2020 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючої судді Пухарєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кульки О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області Соловій Дмитра Степановича та Головного управління національної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушеннясерії ДПО 18 №031537/4553 від 07.12.2019 р.,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3, звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського СРПП Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області Соловій Д.С. та ГУНП в Чернівецькій області , в якій просить скасувати постанову серії ДПО 18 №031537/4553 від 07.12.2019 року, про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн. та провадження у справі закрити, стягнувши при цьому за рахунок бюджетних асигнувань з ГУНП в Чернівецькій області на його користь судові витрати по справі.

В обґрунтування позову посилається на те, що 07.12.2019 поліцейським СРПП Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області Соловій Д.С.відносно нього було винесено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП. Згідно змісту вказаної постанови: « ОСОБА_1 07.12.2019 р., о 23 год. 10 хв., керував транспортним засобом MERCEDES BENS-310, н.з. НОМЕР_1 в с. Шубранець Заставнівського району Чернівецької області по вул. Франка, здійснив (неможливо прочитати) т/з MERCEDES BENS-310, н.з. НОМЕР_1 на перехресті, чим заважав руху інших т/з та при перевірці (наступні слова нерзобірливим почерком) … відмовився пред`явити відповідні документи, чим порушив правила 15.10 «д» та п.п. 2.1 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП».

Позивач вважає, що вказана постанова є незаконною. Зокрема зазначає, що у вказаний в постанові день та час він перебував по місцю свого проживання по вул. І.Франка в с. Шубранець Заставнівського району Чернівецької області, коли до будинку постукали особи, які представилися працівниками поліції, і не представивши ніяких документів, попросили його надати посвідчення водія та документи на транспортний засіб, що припаркований біля воріт його будинку. При цьому вони пояснили йому, що за їхніми даними він керував транспортним засобом, який у подальшому був припаркований проти правил і тому на позивача буде складено постанову про накладення адміністративного стягнення. Заперечуючи вказані події, ОСОБА_1 пояснив, що вказаним транспортним засобом крім нього керують і інші особи і насамперед їм (працівникам поліції) необхідно встановити цю обставину. Однак, вказані пояснення працівник поліції не взяв до уваги, об`єктивно та всебічно не дослідив всіх обставин справи, що, на думку позивача, призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності, а тому вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідач - поліцейський СРПП Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області Соловій Д.С. та представник відповідача - ГУНП в Чернівецькій області - Бадалій С.О. у поданих до суду відзивах на позовну заяву заперечили проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що твердження позивача щодо порушення його прав під час винесення відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст. 126 КУпАП не відповідають дійсності, оскільки поліцейським СРПП Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області Соловій Д.С. було вчинено всі можливі дії для об`єктивного та неупередженого розгляду матеріалів справи та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності згідно чинного законодавства. По факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 126 КУпАП зазначили, що 07.12.2019 р. на спецлінію «102» надійшло повідомлення про порушення Правил дорожнього руху по вул. І.Франка в с. Шубранець Заставнівського району Чернівецької області. Виїздом на місце події відповідачем Соловій Д.С. було виявлено припаркований з порушенням транспортний засіб марки MERCEDES BENS-310, н.з. НОМЕР_1 та в результаті розшукових дій встановлено його власника, а саме ОСОБА_1 , та підтверджено, що саме він здійснив порушення п.15.10 «д» та п.2.1 ПДР України. Внаслідок чого після роз`яснення ОСОБА_1 його прав за результатми розгляду справи винесено постанову про накладення адміністративного стягнення . Також просили відмовити у відшкодуванні витрат на правову допомогу, мотивуючи тим, що позивачем не підтверджно належними та допустимими доказами зазначені витрати.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 , будучи своєчасно та належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, попередньо надали суду заяву, в якій просили розгляд справи провести в їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідач поліцейський СРПП Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області Соловій Д.С. та представник відповідача - ГУНП в Чернівецькій області - Бадалій С.О.,в судове засідання не з`явилися, не дивлячись на своєчасне та належне їх повідомлення про час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо) неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За умовами ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з вимогами ч.3 вказаної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що 07.12.2019 року поліцейським СРПП Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області Соловій Д.С. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО 18 № 031537/4553 ( а.с.4).

Вказаною постановою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

У постанові про накладення адміністративного стягнення серії ДПО 18 №031537/4553 від 07.12.2019 поліцейський СРПП Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області Соловій Д.С. зазначив, що ОСОБА_1 07.12.2019 р., о 23 год. 10 хв., керуючи транспортним засобом MERCEDES BENS-310, н.з. НОМЕР_1 в с. Шубранець Заставнівського району Чернівецької області по вул. Франка, здійснив стоянку т/з MERCEDES BENS-310, н.з. НОМЕР_1 на перехресті, чим заважав руху інших т/з та при перевірці документів відмовився пред`явити відповідні документи, тим самим порушив правила п. 15.10 «д» та п. 2.1 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до частини першої статті 9 та статті 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Так, ч.1 ст. 126 КУпАП встановлено, що адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка")

Згідно п.2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

a)посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб.

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції, крім випадків встановлення проблискових маячків оранжевого кольору на сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м;

г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил;

ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення) (редакція від 27.03.2019);

д) у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака Розпізнавальний знак "Інвалід" «Водій з інвалідністю» - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності) (підпункт додано 11.07.2018).

Відповідно до п.п. «д» п. 15.10 ПДР України стоянка забороняється, зокрема, у місцях, де транспортний засіб стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоди для руху пішоходів.

Приписами ст. 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показаннями свідків.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи зокрема, про порушення правил, що забезпечують безпеку руху транспорту та правил користування засобами транспорту ( частина перша статті 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п. 2 розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015 №1395 (далі по тексту - Інструкції) постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, в тому числі, статтею 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 4 розділу ІІІ Інструкції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

За змістом п. 5, 9 розділу ІІІ Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи;

2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці);

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка .

Пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналогічні вимоги щодо оцінки доказів закріплені ст.252 КУпАП України.

Як передбачено ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За змістом ст.32 Закону України «Про національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII, поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

В обґрунтування законності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП відповідачі у своїх відзивах на позовну заяву посилаються на те, що підставою для пред`явлення ОСОБА_1 вимоги про надання для перевірки відповідних документів стало те, що внаслідок попередньо проведених розшукових дій в ході реагування на зареєстровану у відділенні поліції заяву від 07.12.2019 р., було встановлено, що ОСОБА_1 того ж дня порушив правила паркування транспортного засобу по АДРЕСА_1.

На підтвердження наведених обставин відповідачем надано відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що вимога ОСОБА_1 про пред`явлення документів на транспортний засіб працівником поліції була оголошена останньому по місцю його проживання, після того як він вийшов з будинку та йому було повідомлено про виявлення працівником поліції факту незаконного паркування транспортного засобу, власником якого є ОСОБА_1 .

В той же час в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про наявність у працівника поліції достатньо підстав вважати, що саме ОСОБА_1 здійснив незаконне паркування транспортного засобу по АДРЕСА_1.

Суд зазначає, що наданий відповідачем відеозапис не відображає відомостей про вчинення ОСОБА_1 забороненої стоянки транспортного засобу.

В свою чергу, позивач у позовній заяві посилається на те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення він повідомляв працівнику поліції, що вказаним транспортним засобом крім нього керують і інші особи та просив їх насамперед встановити цю обставину.

При цьому матеріали справи не містять будь-яких відомостей, які б вказували на те, що відносно позивача виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, зокрема порушення п. 15.10 «д» ПДР України, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 122 КУпАП, яке пред`являлось позивачу перед прийняттям оскаржуваної постанови. Будь-яких інших, належних та допустимих доказів вчинення позивачем вказаного правопорушення в матеріалах справи немає.

З урахуванням наведеного, оскільки поліцейським СРПП Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області Соловій Д.С. належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем п. 15.10 «д» ПДР України, то суд приходить до висновку про неправомірність вимоги посадової особи відповідача до позивача про пред`явлення документів на транспортний засіб, а позивач, в свою чергу, не був зобов`язаний виконувати дану вимогу, і тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП.

Таку ж позицію Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду висловив в постанові від 15 березня 2019 року у справі №686/11314/17.

Згідно із ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч.3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, зважаючи на те, що суб`єктом владних повноважень не доведено суду правомірності прийнятого ним рішення, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження в справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимог в цій частині, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Як вбачається з матеріалів справи професійна правнича допомога у даній справі надавалася позивачу адвокатом Спіжавкою А.Ю. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 28.02.2012 року № 327) на підставі Договору про надання правничої (правової) допомоги від 17.12.2019 року .

Згідно з Актом виконаних робіт №3 від 15.05.2020 року до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 17.12.2019 року загальна тривалість часу, протягом якого здійснювалася правова допомога клієнту у формі надання послуг, становить 5 год. 30 хв., загальна вартість наданих послуг - 5 500 грн.

Оплата наданих послуг підтверджується розрахунковою квитанцією від 15.05.2020 року серії ББАР №519505.

Судом встановлено, що розгляд даної справи по суті здійснено за відсутності усіх учасників справи за правилами ч. 4 ст. 250 КАС України.

Разом з тим, встановлено, що за час перебування даної справи у провадженні Заставнівського районну суду Чернівецької області адвокат Спіжавка А.Ю. взяла участь, у двох судових засіданнях 25.02.2020 та 10.03.2020.

Так, згідно протоколу судового засідання від 25.02.2020 тривалість судового засідання становила 6 хвилин (а.с.51) та згідно протоколу судового засідання від 10.03.2020 - 26 хвилин (а.с.56).

Таким чином, загальна тривалість часу, протягом якого здійснювалася правова допомога клієнту у формі участі в судових засіданнях при розгляді позову в суді, становить 32 хвилини, відповідно вартість наданих послуг з розрахунку 1000 грн. за годину витраченого часу, погодженого сторонами у Додатку №3 до Договору про надання правничої (правової) допомоги становить 534 грн. 40 коп.

З урахуванням наведеного, загальна вартість наданих послуг, з урахуванням витрат часу на первинну консультацію, ознайомлення з матеріалами справи, проведення підготовчих дій, виготовленню процесуальних документів та участі в судових засіданнях, становить 3 534 грн. 40 коп., які необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Чернівецькій області.

На підставі ст.ст. 245, 251, 258, 268, 285 КУпАП, керуючись ст.ст. 9,14,19,72,77, 90, 139, 246, 250, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ДПО 18 №031537/4553 від 07.12.2019 року, винесену поліцейським секторуреагування патрульної поліції Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області Соловій Дмитром Степановичем, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу, в розмірі 425 грн.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 126 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, які складаються із витрат на правову допомогу, в розмірі 3 534 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Копія рішення невідкладно надсилається учасникам справи.

Суддя Пухарєва О.В.