Справа № 460/2129/20
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2020-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 червня 2020 року м. Рівне №460/2129/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Махаринця Д.Є.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловне об`єднане управління пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач) про:

визнання дій щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до вимог статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ неправомірними;

зобов`язання зарахувати до спеціального стажу роботи з 14 липня 1983 року по 04 жовтня 1983 року на посаді машиніста тепловоза та строк проходження строкової військової служби з 22 жовтня 1983 року по 31 жовтня 1985 року і призначити та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ з моменту звернення до відповідача за її призначенням - 02 січня 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він 02 та 31 січня 2020 року звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закон України «Про пенсійне забезпечення», надавши всі необхідні документи. Проте, листом від 14.01.2020 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відмовлено з посиланням на відсутність пільгового стажу відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки періоди роботи з 14.07.1983 по 04.10.1983 на посаді помічника машиніста тепловоза до пільгового стажу не зараховано у зв`язку з ненаданням уточнюючої довідки про характер роботи та умови праці, що визначають право на пенсію за віком на пільгових умовах. Окрім цього, орган Пенсійного фонду також відмовився зарахувати до пільгового стажу також і період проходження позивачем строкової військової служби з 22 жовтня 1983 року по 31 жовтня 1985 року з посиланням на відсутність законодавства, що зобов`язує таку військову службу зараховувати до пільгового стажу при призначенні пенсії відповідно до вимог статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позивач зазначив, що дії відповідача, які полягають у відмові зарахувати період роботи та строкової військової служби є неправомірними, у зв`язку з чим, він звернувся до суду для захисту порушених прав в судовому порядку.

Ухвалою від 23.03.2020 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений строк позивач недоліки позовної заяви усунув, у зв`язку з чим, ухвалою від 21.04.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за правилами ст. 263 КАС України.

Відповідач позовні вимоги не визнав, подавши відзив на позовну заяву (а.с.48-49), в обґрунтування якого вказав, що на заяву ОСОБА_1 від 02.01.2020 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» листом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 14.01.2020 було відмовлено в призначенні пенсії. Згідно з поданими документами розраховано, що страховий стаж позивача становить 38 років 10 місяців 17 днів з врахуванням пільгового стажу, який становить 11 років 7 місяців 15 днів. Разом з тим, пенсія за вислугу років призначається за умови звільнення з роботи за спеціальністю після досягнення 55 років та за наявності на 11.07.2017 страхового стажу у чоловіків не менше як 30 років, з яких не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Відповідач також зазначив, що період роботи позивача з 14.07.1986 по 04.10.1983 на посаді помічника машиніста тепловоза, зазначений в трудовій книжці, не зараховано до пільгового стажу, оскільки із заявою про призначення пенсії не надано уточнюючої довідки про характер роботи та умови праці, що визначають право на пільгових умовах.

Також відповідач ствердив, що на законодавчому рівні відсутнім є зобов`язання зараховувати до спеціального стажу строк проходження строкової військової служби.

У зв`язку з цим, через відсутність у ОСОБА_1 необхідного пільгового стажу 12 років 6 місяців на 11 жовтня 2017 року, підстави для призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - відсутні.

За наведених обставин, відповідач просив в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Відповідно до ст. 263 КАС України, справа розглядається судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні)

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, з`ясувавши усі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх сукупності, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02.01.2020 звернувся до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області із заявою встановленого зразка №9 за призначенням пенсії за вислугою років, надавши необхідні для цього документи, перелік яких значиться у розписці-повідомленні органу Пенсійного фонду (а.с.26-27, 33).

Листом від 14.01.2020 №1125/03 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 12 років 6 місяців на 11 жовтня 2017 року (а.с.6).

31.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою, поданою в порядку Закону України «Про звернення громадян», з проханням призначити йому пенсію по вислузі років з врахуванням до спеціального стажу службу в Збройних Силах з 22.10.1983 по 31.10.1985 (а.с.7).

Листом від 25.02.2020 №1340-87/Ф-02/8-1700/20 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомило ОСОБА_1 , що чинним законодавством не передбачено врахування до спеціального стажу роботи для призначення пенсії за вислугою років відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду проходження строкової військової служби. З урахуванням цього, відповідач зазначив про відсутність підстав для призначення пенсії за вислугу років.

Позивач, вважаючи протиправною відмову відповідача щодо призначення пенсії за вислугу років звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Оцінюючи правомірність поведінки Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, суд зазначає таке.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Пунктом 2-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV визначено, що особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) право на пенсію за вислугу років мають: а) робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи, зокрема, для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Відповідно до Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. №583, машиністи і помічники машиністів тепловозів і машиністи і помічники машиністів електровозів користуються правом на пенсію за вислугу років.

Відтак, робота на вказаних посадах зараховується до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до розрахунку системи «ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії» умовно розрахований відповідачем загальний страховий стаж ОСОБА_1 для призначення пенсії за віком станом на 02.01.2020 становив 38 років 10 місяців 17 днів, а спеціальний стаж роботи на посадах робітників локомотивів, бригад, водіїв вантажного транспорту, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, який зараховано по 10.10.2017 - 11 років 7 місяць 15 днів (а.с.32).

При цьому, спірними правовідносинами у даній справі є відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років періоди: роботи з 14.07.1983 по 04.10.1983 на посаді помічника машиніста тепловоза; строкової військової служби з 22.10.1983 по 31.10.1985.

В обґрунтування правомірності відмови у зарахуванні до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугою років періоду роботи з 14.07.1983 по 04.10.1983 на посаді помічника машиніста тепловоза, орган Пенсійного фонду вказав на відсутність у поданих позивачем документах для призначення пенсії уточнюючої довідки про характер роботи та умови праці, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Оцінюючи дані доводи суд зазначає, що за приписами статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17, від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17, від 12 лютого 2019 року у справі №337/1297/17 та від 21 березня 2019 року у справі №227/4564/16-а.

Відповідно до записів трудової книжки позивача Серія НОМЕР_1 , дата заповнення 14.07.1983 (а.с.37-41):

Запис №1 в період з 01.09.1980 по 14.07.1983 - навчався в технічному училищі №2 м. Здолбунів (атестат НОМЕР_2 );

Запис №2 від 14.07.1983 - прийнятий помічником машиніста електровоза (наказ №949/ок від 14.07.1983);

Запис №3 від 04.10.1983 - звільнений у зв`язку з призовом на військову службу (наказ №1395/ок від 03.01.1983).

Факт навчання позивача у Технічному училищі №2 м. Здолбунів підтверджується також копією диплому Серія НОМЕР_3 , виданого 15.07.1983, за змістом якого ОСОБА_1 01.09.1980 вступив до МПТУ №2 м. Здолбунова Рівненської області і 14.07.1983 закінчив повний курс середнього професійного-технічного училища за професією помічник машиніста тепловозів і здобув загальну середню освіту (а.с.17).

Таким чином, оскільки в трудовій книжці ОСОБА_1 чітко зазначено про його роботу у спірний період на посаді помічника машиніста електровоза, яка включена до Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, була відсутня необхідність у додатковому поданні органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії також і уточнюючої довідки про характер роботи та умови праці, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що доводи відповідача про обов`язковість подання позивачем уточнюючої довідки для підтвердження наявності пільгового стажу роботи у спірний період є необґрунтованими, оскільки для підтвердження спеціального (пільгового) трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств чи архівні довідки, лише якщо в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах.

Встановлені у цій справі обставини свідчать про те, що пільговий трудовий стаж позивача на посаді помічника машиніста електровоза у період з 15.07.1983 по 04.10.1983 підтверджуються відповідними записами в трудовій книжці. Натомість відповідач не зазначив, у чому саме полягає неповнота або невідповідність таких записів.

Зазначене вказує на протиправність відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у зарахуванні до спеціального стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за вислугу років періоду роботи на посаді помічника машиніста електровоза у період з 15.07.1983 по 04.10.1983.

В обґрунтування правомірності відмови у зарахуванні до вислуги років періоду строкової військової служби позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області вказало, що чинним законодавством не передбачено зарахування строкової служби до вислуги років.

Разом з тим, суд відхиляє такі доводи відповідача як необґрунтовані з урахуванням такого.

Відповідно до записів військового квитка Серія НОМЕР_4 , дата заповнення 22.09.1983, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , був призваний на дійсну військову службу та направлений у частину 22.10.1983, а 31.10.1985 звільнений (демобілізований) у запас (а.с.42).

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII, час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Тобто, відповідно до змісту наведеної норми, обов`язковою умовою зарахування часу проходження строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, різновидом якої є пенсія за вислугу років, є, зокрема, робота особи за професією або на посаді, що дає право на призначення такої пенсії, на момент призову на строкову військову службу.

Вказаний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №462/5636/16-а, від 19.03.2019 у справі №466/5637/17 та від 24.04.2019 у справі №450/3061/16-а.

Частиною 3 статті 36 КЗпП УРСР передбачалося, що однією з підстав припинення трудового договору є призов або вступ працівника на військову службу.

Як було встановлено судом, відповідно до записів №2 та №3 трудової книжки ОСОБА_1 , він з 14.07.1983 працював на посаді помічника машиніста електровозу та 04.10.1983 звільнений у зв`язку з призовом на військову службу (а.с.37-41).

Таким чином, сам факт того, що позивач безпосередньо перед призовом на військову службу працював на посаді, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах, є достатньою підставою для зарахування періоду військової служби до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "а" ст. 55 Закону Закон №1788-XII.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що період проходження позивачем строкової військової служби з 22.10.1983 по 31.10.1985 підлягає зарахуванню до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "а" статті 55 Закону №1788-XII.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно відмовлено у зарахуванні до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років періоду проходження позивачем строкової військової служби з 22.10.1983 по 31.10.1985.

Наведені вище обставини справи свідчать на користь того, що позивач мав право на призначення пенсії за вислугу років, із включенням до його спеціального стажу періоду роботи із 15.07.1983 по 04.10.1983 та періоду строкової військової служби з 22.10.1983 по 31.10.1985, оскільки його спеціальний стаж становив понад 12 років 6 місяців, що передбачено п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Критерії законності рішення (діяння, тобто управлінського волевиявлення як такого) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах частини 2 статті 2 КАС України (далі КАС України) і обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта частиною 2 статті 77 КАС України.

В ході судового розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку, що відповідач не довів законності своєї поведінки у спірних правовідносинах, протиправно відмовивши позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України №1788-XII.

Таким чином, належним способом захисту прав позивача є визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до вимог статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ.

З огляду на встановлену під час розгляду справи протиправну відмову Пенсійного органу у призначенні пенсії, викладену у листі від 14.01.2020 №1125/03, з метою відновлення порушених прав та інтересів, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 період роботи з 14 липня 1983 року по 04 жовтня 1983 року на посаді машиніста тепловоза та строк проходження строкової військової служби з 22 жовтня 1983 року по 31 жовтня 1985 року і призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ з моменту звернення до відповідача за її призначенням - 02 січня 2020 року.

У даному випадку, задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача вчинити певні дії, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат вирішено судом відповідно до вимог частини першої статті 139 КАС України (а.с.19).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (Короленка, буд. 7, м. Рівне, 33028, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до вимог статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 період роботи з 14 липня 1983 року по 04 жовтня 1983 року на посаді машиніста тепловоза та строк проходження строкової військової служби з 22 жовтня 1983 року по 31 жовтня 1985 року і призначити та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ з моменту звернення за її призначенням - 02 січня 2020 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (Короленка, буд. 7, м. Рівне, 33028, ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 02 червня 2020 року.

Суддя Махаринець Д.Є.