Справа № 0640/3908/18
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2019-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2019 року м. Житомир справа № 0640/3908/18

категорія 10.2.1

Житомирський окружний адміністративний суд

у складі: судді Романченка Є.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення № від10.07.2018,

встановив:
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить скасувати рішення ГУ ДФС у Житомирській області № від 10 липня 2018 року. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач указував, що на виконання вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» ним здійснювалась поквартальна (вчасна) сплата до Державного бюджету сум єдиного внеску у межах мінімального розміру. Проте їх перерахування було здійснено не на той рахунок отримувача. Вважає, що таке перерахування не вплинуло на виконання обов`язку зі сплати єдиного внеску до бюджету, тому рішення ГУ ДФС у Житомирській області № від 10 липня 2018 року є протиправним.

Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання у справі на 27.09.2018.

Головним управлінням ДФС у Житомирській області подано відзив на позовну заяву, з проханням відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Заперечуючи проти позовних вимог відповідач указував, що в контролюючого органу були правові підстави для нарахування пені та штрафних санкцій відповідно до ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". Відмітив, що на платника покладено відповідальність за правильність заповнення усіх реквізитів розрахункового документу, у тому числі при сплаті єдиного внеску. При цьому суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам відповідно до встановленого порядку. Помилкове перерахування платником єдиного внеску коштів на невідповідні рахунки органу доходів і зборів, однак у розмірах та у строки визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", не може розцінюватися як належне виконання таким платником зобов`язання зі сплати єдиних внесків, а тому сума єдиного внеску помилково сплачена на інший рахунок не може вважатися своєчасно сплаченою та є недоїмкою в розумінні Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

27.09.2018 підготовче засідання не відбулося, у зв`язку із неявкою позивача. Підготовче засідання в справі призначено на 11.10.2018.

11.10.2018, за результатами підготовчого засідання, судом, без виходу до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, яку занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання. Судовий розгляд, за згодою представників сторін, розпочато 11.10.2018.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала.

Заслухавши пояснення сторін, суд, зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні, яку занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання.

Перевіривши матеріали справи, усебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець та взята на облік як платник податків в Головному управлінні ДФС у Житомирській області.

02.07.2018 головним державним ревізором - інспектором відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Житомирського управління Головного управління ДФС у Житомирській області, на виконання вимог п. 1 ч. 2 ст. 6, ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", проведено камеральну перевірку своєчасності перерахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до Житомирської ОДПІ ГУ ДФС України в Житомирській області за ІІІ-ІV квартали 2016 року, І- ІV квартали 2017 року, І квартал 2018 року фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 .

За результатами перевірки складено акт про факт порушення терміну сплати єдиного внеску фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 за ІІІ-ІV квартали 2016 року, І- ІV квартали 2017 року, І квартал 2018 року від 02.07.2018 № 5963/06-30-51-13/ НОМЕР_1 . У вказаному акті зафіксовано, що перевіркою встановлено, що в період з 19.10.2016 по 15.06.2018 ФОП ОСОБА_1 несвоєчасно сплачено єдиний внесок за ІІІ-ІV квартали 2016 року, І- ІV квартали 2017 року, І квартал 2018 року в сумі 12852,18 грн (за ІІІ кв. 2016 року термін сплати 19.10.2016 в сумі 957,00 грн, за ІV кв. 2016 року - 19.01.2017 в сумі 990,00 грн, за І кв. 2017 р. - 19.04.2017 в сумі 2112,00 грн, за ІІ кв. 2017 р. - 19.07.2017 в сумі 2112,00 грн, за ІІІ кв. 2017 р. - 19.10.2017 в сумі 2112,00 грн, за ІV кв. 2017 р. - 19.01.2018 в сумі 2112,00 грн, за І кв. 2018 р. - 19.04.2018 в сумі 2457,18 грн, фактично сплата проведена 15.06.2018), чим порушено строки сплати єдиного внеску на відповідний рахунок Житомирської ОДПІ, передбачені вимогами ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

10 липня 2018 року начальником Житомирського управління Головного управління ДФС у Житомирській області прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пенсі за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску. Вказаним рішенням, на підставі ч. 2 та п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", застосовано до позивача штраф у розмірі 2570,44 грн за період з 20.10.2016 до 15.06.2018 та нараховано пеню у розмірі 3630,53 грн.

Суд, перевіряючи оскаржуване рішення на відповідність критеріям, установленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначає наступне.

Статтею 67 Конституції України проголошено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 2464-VI), єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Пунктом 2 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно із ч. 7 ст. 9 Закону № 2464-VI, єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники, зазначені в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, які не мають банківського рахунку, сплачують внесок шляхом готівкових розрахунків через банки чи відділення зв`язку.

Абзацом третім частини восьмої статті 9 Закону № 2464-VI, у редакції з 12.05.2016 до 01.01.2018, було встановлено, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Редакцією абзацу третього частини восьмої статті 9 Закону № 2464-VI з 01.01.2018 передбачено, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

У відповідності до частини 10 статті 9 Закону № 2464-VI, днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі; у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Згідно із ч. 11 ст. 9 Закону № 2464-VI, у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Положеннями пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464-VI встановлено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції - за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч. 10 ст. 25 вказаного Закону).

Відповідно до пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI, недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Судом встановлено, що спірним рішенням контролюючого органу до позивача застосовано штрафні санкції та нараховано пеню за несвоєчасну сплату ФОП ОСОБА_1 єдиного внеску за ІІІ-ІV квартали 2016 року, І- ІV квартали 2017 року, І квартал 2018 року в сумі 12852,18 грн.

Однак, із матеріали справи свідчать, що позивачем, з метою виконання обов`язку зі сплати єдиного внеску за вказані періоди здійснено перерахунок коштів, а саме:

- платіжним дорученням № 10 від 07.10.2016 здійснено перерахунок коштів у сумі 957,00 грн із призначенням платежу єдиний внесок за ІІІ кв. 2016 року;

- платіжним дорученням № 26 від 18.01.2017 здійснено перерахунок коштів у сумі 990,00 грн із призначенням платежу єдиний внесок за 4 кв. 2016 року;

- платіжним дорученням № 39 від 13.04.2017 здійснено перерахунок коштів у сумі 2112,00 грн із призначенням платежу єдиний внесок за І кв. 2017 року;

- платіжним дорученням № 53 від 11.07.2017 здійснено перерахунок коштів у сумі 2112,00 грн із призначенням платежу єдиний внесок за ІІ кв. 2017 року;

- платіжним дорученням № 67 від 10.10.2017 здійснено перерахунок коштів у сумі 2112,00 грн із призначенням платежу єдиний внесок за ІІІ кв. 2017 року;

- платіжним дорученням № 80 від 12.01.2018 здійснено перерахунок коштів у сумі 2112,00 грн із призначенням платежу єдиний внесок за 4 кв. 2017 року;

- платіжним дорученням № 103 від 13.04.2018 здійснено перерахунок коштів у сумі 2457,18 грн із призначенням платежу єдиний внесок за І кв. 2018 року.

Отже, позивачем здійснено сплату єдиного внеску за ІІІ-ІV квартали 2016 року, І- ІV квартали 2017 року, І квартал 2018 року в терміни, визначені Законом № 2464-VI. Водночас слід указати, що перерахунок коштів проведено не на той рахунок отримувача. Кошти сплачені позивачем у якості єдиного внеску - роботодавця на суми заробітної плати працівників, замість - фізичних осіб - підприємців, у т.ч., які обрали спрощену систему оподаткування.

Частиною 13 статті 9 Закону № 2464-VI визначено, що суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із положеннями п.п. 9, 10 Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16 січня 2016 року N 6, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 лютого 2016 р. за N 193/28323, для повернення сум єдиного внеску та/або сум застосованих фінансових санкцій, помилково сплачених на невідповідний рахунок 3719, підрозділ органу доходів і зборів, відповідальний за ведення фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку, нижчого рівня оформлює розрахунковий документ на перерахування Коштів на відповідний рахунок 3719 за Заявою та передає управлінню (відділенню) Казначейства не пізніше двох робочих днів з дня надходження Висновку. У разі помилкової сплати сум єдиного внеску та/або сум застосованих фінансових санкцій на рахунок 3719 органу доходів і зборів, в якому Платник не перебуває на обліку, розрахунковий документ на перерахування таких Коштів на відповідний рахунок 3719 органу доходів і зборів, у якому Платник перебуває на обліку, оформлюється підрозділом органу доходів і зборів, відповідальним за ведення фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку, нижчого рівня за заявою Платника та передається управлінню (відділенню) Казначейства не пізніше двох робочих днів з дня надходження Висновку. Повернення Платникам Коштів здійснюється підрозділом органу доходів і зборів, відповідальним за ведення фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку, нижчого рівня за рахунок поточних надходжень на рахунок 3719, на який сплачено Кошти, що повертаються.

Аналіз наведеного вище свідчить на користь висновку, що вищезазначені штрафні санкції застосовуються у разі несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску, а не у випадку помилково сплачених сум єдиного внеску на невідповідний рахунок. Здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак, дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть слугувати підставою для застосування штрафів.

Подібна правова позиція неодноразово викладена в постановах Верховного Суду від 21.02.2018 (справа № 813/1008/16) та від 14.08.2018 (справа №821/1897/17).

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що позивачем зобов`язання зі сплати єдиного внеску виконані вчасно, у встановлені Законом терміни для такої сплати. Помилка при зазначенні невідповідного рахунку 3719, не може слугувати підставою для застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасне перерахування ЄСВ.

З огляду на зазначене, суд визнає протиправним і скасовує рішення ГУ ДФС у Житомирській області № від 10 липня 2018 року.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 вказаного Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 73 вказаного Кодексу).

За змістом статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Беручи до уваги наведене та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 .

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отож, сплачений позивачем судовий збір у сумі 704,80 грн (квитанція № 0.0..1 від 27.07.2018) необхідно відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м.Житомир,10003, ідентифікаційний код: 39459195) про визнання протиправним та скасування рішення № від 10.07.2018 задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління ДФС у Житомирській області № від 10 липня 2018 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пенсі за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Житомирській області на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 704,80 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Ю. Романченко