Справа № 148/509/20
Суддя: Саламаха О. В.
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 148/509/20
Провадження №2-а/148/10/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 травня 2020 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Немирівської Ю.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 4-ї роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Менюка Євгенія Володимировича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

До Тульчинського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до інспектора 4-ї роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Менюка Є.В. про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Позовна заява мотивована тим, що 27.03.2020 об 11:20 хв. він керував автомобілем марки "Mercedes-Benz", номерний зак НОМЕР_1 , з напівпричіпом "Schmitz НОМЕР_2 " по автодорозі "Київ-Чоп" в Кам`янка-Бузькому районі Львівської області. Під час керування транспортним засобом, його зупинив інспектор 4 роти 4 батальйону Управління патрульної служби у Львівській області Менюк Євгеній Володимирович та став вимагати документи на автомобіль та посвідчення водія. Позивач поцікавився яка причина зупинки, на що інспектор повідомив йому, що він порушив Правила дорожнього руху. Позивач попросив пояснити, які саме ПДР він порушив та надати докази цього. Інспектор від пояснень та надання доказів відмовився, пояснивши свою відмову тим, що він не зобов`язаний їх надавати.

Після того, як позивач повідомив що буде скаржитись, інспектор інкримінував йому здійснення обгону на суцільній лінії та розглянув справу про адміністративне правопорушення. Наслідком розгляду справи стала постанова, виписана інспектором про накладення на позивача адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі.

Згідно вказаної постанови, позивач здійснив обгін на перехресті, чим порушив п. 14.6.а ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягненгня у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Під час розгляду справи інспектором, позивач просив надати можливість йому ознайомитися з матеріалами справи, доказами та можливість скористатися правовою допомогою. На таке прохання інспектор відповів, що справа має бути розглянута в розумні строки.

Позивач вважає постанову про накладення на нього адміністративного стягнення винесеною з перевищенням компетенції суб`єкта владних повноважень. При її винесенні не дотримано вимог статтей 7, 23, 33, 345, 247, 268, 280 КУпАП.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на п. 24 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 №14 "Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", відповідно до якої, зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим ст. 283, 284 КУпАП. У постанові слід навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Однак, інспектором цього зроблено не було. В матеріалах справи відсутній будь-який доказ, як то відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем ПДР, що свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

Таким чином, інспектор поліції порушив вимоги ст. 252 КУпАП щодо оцінки доказів, грунтуючись на повному і об`єктивному дослідженні матеріалів справи.

Вказані обставини стали причиною звернення позивача до суду з даним позовом.

Просить визнати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2303157 від 27.03.2020 незаконною та скасувати її.

На адресу суду 06.05.2020 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позов не визнає з огляду на наступне.

Інспектор чітко спостерігав факт допущення позивачем порушення ПДР, а тому, як посадова особа контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язаний був відреагувати на факт вчинення правопорушення, що і було ним зроблено, шляхом винесення постанови. Пунктом 14.6а ПДР визначено, що на перехресті обгін заборонено, а частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В силу законних підстав інспектором поліції було винесено постанову серії ЕАК №2303157 від 27.03.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

В позовній заяві позивач зазначив, що в матеріалах справи відсутній будь-який доказ, який би підтвердив факт порушення ним ПДР. Як доказ вчиненого позивачем правопорушення представник відповідача надає відеозапис 1.mp4 відеореєстратора службового автомобіля та відеозаписи 2mp4, 3mp4 з нагрудної камери інспектора поліції.

З відеозапису 1.mp4 вбачається, що транспортний засіб позивача, рухався повз автомобіля патрульної поліції з увімкненим лівим поворотом. Оскільки відеореєстратор в службовому автомобілі поліції встановлений на лобовому склі, подальший маневр позивача - обгін на перехресті, був помічений інспектором Семенюком Є.В. в дзеркало заднього виду. Таким чином, на відеозаписі зафіксовано початок маневру позивача, а доказом завершення маневру є візуальні спорстереження інспектора.

На відеозаписі чітко чути, що інспектор поліції ознайомив позивача з доказами у справі - відеозаписом 1.mp4.

Вважає, що інспектор діяв у відповідності до норм закону з дотриманням процедури підготовки та розгляду по факту вчиненого правопорушення. Як вбачається з відеозаписів 2.mp4, 3.mp4, розгляд справи відбувся в присутності особи, що відповідає п. 8 Інструкції.

Позивач 21.05.2020 надіслав відповідь на відзив, у якому, щодо наданого представником відповідача відеозапису, зазначив наступне. Як зазначив представник відповідача, на даному відеозаписі зафіксовано початок маневру, а доказом завершення маневру є візуальне спостереження інспектора. Дійсно, на відеореєстраторі зафіксовано момент проїзду автомобіля позивача повз службовий автомобіль відповідача, проте, ніяких порушень з боку позивача ПДР на відеореєстраторі не зафіксовано. Те, що він (позивач) включив лівий поворот не означає, що він розпочав маневр. Включення повороту не можна вважати початком маневру. Дійсно, лівий поворот ним включено завчасно, а обгін здійснено на ділянці дороги з переривчастою лінією розмітки, тобто там, де це дозволено. Доказом завершення маневру представник відповідача вказав "візуальне спостереження інспектора". Разом з тим, відповідно до положень ст. 251, 252 КУпАП, такого доказу як візуальне спостереження не передбачено.

Також, позивач припускає, що відповідач свідомо видалив частину відеозапису з нагрудної камери, оскільки ним виявлено відсутність більше 35 хв. запису, на яких можна побачити, що інспектор одразу не міг пояснити які саме ПДР мав на меті інкримінувати позивачу. Так, відеозапис зі службового автомобіля завершується об 11:12 год., а з нагрудної камери розпочинається об 11:47 год.

Просить позов задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії постанови інспектора УПП у Львівській області, молодшого лейтенанта поліції Семенюка Є.В. від 27.03.2020 (а.с. 12), позивач ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що 27.03.2020 об 11:20 год. на автодорозі "Київ-Чоп" 511 км. 200 м. здійснив обгін на перехресті, чим порушив п. 14.6 а. ПДР - порушення правил обгону, заборона обгону на перехресті. За результатами розгляду справи, на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Положеннями пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до пункту 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частиною другою статті 122 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до п. "а" п. 14.6 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, обгін на перехресті заборонено.

Частиною другою статті 122 КУпАП встановлено відповідальність за Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, у виді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

За ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підставі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно положень ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Представник відповідача на спростування позиції позивача та як доказ вчиненого останнім правопорушення з відзивом на позовну заяву надіслав відеозапис.

Разом з тим, при дослідженні судом вказаного відеозапису встановлено, що на ньому не зафіксовано факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме: здійснення обгону на перехресті.

Виходячи із норм, викладених в ст. 77 КАС України, встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

Верховний Суд у постанові від 23.10.2019 у справі № 357/10134/17 звертає увагу судів на приписи ст. 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Звертає увагу, що відповідно до вимог статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. А також, зазначає, що відсутність в матеріалах справи будь-якого доказу, як-то відеозапису з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем пункту 14.6а Правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

В даному випадку, суб`єктом владних повноважень не доведено факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а відтак - правомірності свого рішення. В наданому представником відповідача відеозаписі не зафіксовано здійснення позивачем обгону на перехресті, а тому притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП є неправомірним.

Таким чином, іспектором патрульної поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення не дотримано вимог ст. 280 КУпАП, а саме не повністю з`ясовано обставини справи, що потягнуло за собою винесення неправомірного рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що постанова інспектора від 27.03.2020 підлягає скасуванню.

Керуючись ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 251, 280 КУпАП, ст. 72-77, 241-246, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Семенюка Є.В. серії ЕАК № 2303157 від 27.03.2020 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п. 3 Розділу VI Прикінцеві положення КАС України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду, з урахуванням п. 3 Розділу VI Прикінцеві положення КАС України.

Суддя: