Справа № 580/2861/19
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2020-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року справа № 580/2861/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Салабай М.В.,

представника відповідача - Миколаєнко Т.М. (згідно з довіреністю),

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Соснівського відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправним і скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

04.11.2019 з Шостого апеляційного адміністративного суду у Черкаський окружний адміністративний суд після скасування ухвали про відмову у відкритті провадження для продовження розгляду в порядку належної підсудності надійшла справа за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі - позивач) про визнання протиправною та скасування постанови від 02.09.2019 у виконавчому провадженні №56412025 про накладення на неї штрафу в сумі 3400,00грн., виданої головним державним виконавцем Соснівського відділу Державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаської області (18000, м.Черкаси, пр-т Хіміків, буд.50; ) (далі - відповідач).

Позов мотивовано не врахуванням відповідачем встановленого рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси способу участі батьків у вихованні малолітньої дитини. Зокрема, спілкування дитини з батьком засобами телефонного, поштового, електронного зв`язку здійснюється без обмежень, з урахуванням технічних можливостей такого зв`язку, часу навчання та відпочинку дитини, психологічного і фізичного стану дитини. Водночас не передбачений обов`язок боржника (вказаного вище позивача) вчиняти дії, які визначені вимогою державного виконавця.

Ухвалою суду від 05.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання. Також залучено ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНКОПП НОМЕР_2 ) третьою особою на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог (далі - третя особа).

07.11.2019 представник відповідача надав суду відзив на позов, в якому просить відмовити у його задоволенні повністю. Вказує, що спірне рішення про застосування штрафу прийняте у зв`язку з повторністю невиконання позивачем вимог державного виконавця щодо надання підтвердження виконання рішення місцевого суду в частині забезпечення спілкування телефонним зв`язком дитини з третьою особою. Тому вважає, що спірне рішення прийняте з дотриманням вимог закону.

08.11.2019 суду засобами електронного зв`язку від третьої особи надійшли письмові пояснення на позовну заву, в яких він просить відмовити у задоволенні позову, а справу розглянути без його участі. Вказує, що спірна постанова винесена законно з огляду на невиконанням позивачем вимог державного виконавця щодо надання підтвердження виконання рішення суду в частині спілкування з дитиною засобами телефонного зв`язку. Третя особа стверджує, що матеріали виконавчого провадження містять його заяви та повідомлення щодо невиконання позивачем рішення суду в цій частині з доданням роздруківок вихідних дзвінків, а позовна заява містить посилання на неіснуючі факти.

Під час підготовчого провадження суд задовольнив клопотання учасників справи про долучення доказів до матеріалів справи, розгляд справи без участі позивача та третьої особи.

Ухвалою від 08.11.2019 суд зупинив провадження у справі до часу набрання законної сили рішенням Черкаського окружного адміністративного суду за наслідками вирішення спору у справі №580/2721/19. У зв`язку з набранням рішеннями суду у вказаній справі суд 03.06.2020 поновив провадження.

Ухвалою від 03.06.2020 суд допустив заміну первинного відповідача на правонаступника - Соснівський відділ Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ).

03.06.2020 суд закрив підготовче провадження та призначив судовий розгляд справи по суті.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку задовольнити позов у повному обсязі, з огляду на таке.

Суд встановив, що на виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23.01.2018 у справі №711/6649/17 постановою державного виконавця Соснівського відділу Державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаської області Миколаєнко Т.М. (далі - державний виконавець) відкрито виконавче провадження №56412025.

Вказаною постановою визначено ОСОБА_2 способи участі у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 , які передбачають періодичні побачення з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, спільний відпочинок батька і дитини на території України, а за відповідною згодою матері за кордоном: щотижня з 14.00 год. до 19.00 год. п`ятниці та з 11.00 год. до 18.00 год. суботи в присутності матері ОСОБА_1 до досягнення дитини семирічного віку; щороку з 05 січня протягом 15 календарних днів щоденно з 11.00 год. до 18.00 год. в присутності матері ОСОБА_1 до досягнення дитини семирічного віку; щороку з першої суботи серпня протягом 15 календарних днів щоденно з 11.00 год. до 18.00 год. з присутністю матері ОСОБА_1 до досягнення нею семирічного віку; щороку 01 червня та 19 грудня з 11.00 год. до 16 год., в присутності матері дитини ОСОБА_1 до досягнення дитиною семирічного віку, з урахуванням психологічного і фізичного стану дитини та обставин, які можуть виникнути.

Після досягнення дитиною семирічного віку, визначено ОСОБА_2 способи участі у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 , які передбачають періодичні побачення з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, спільний відпочинок батька і дитини на території України, а за відповідної згоди матері за кордоном: перші та треті п`ятниця-неділя кожного місяця, з 18.00 год. п`ятниці до 18.00 год. неділі без присутності матері дитини ОСОБА_1 ; щороку з 05 січня протягом 15 календарних днів без присутності матері дитини ОСОБА_1 ; щороку з першої суботи серпня протягом 15 календарних днів без присутності матері дитини ОСОБА_1 ; щороку 01 червня та 19 грудня з 14:00 год. до 10:00 год. наступного дня без присутності матері, ОСОБА_1 з урахуванням психологічного і фізичного стану дитини та обставин, які можуть виникнути.

Також визначено, що спілкування ОСОБА_2 із ОСОБА_3 засобами телефонного, поштового, електронного зв`язку здійснюється без обмежень, з урахуванням при цьому технічних можливостей такого зв`язку, часу навчання та відпочинку дитини, психологічного і фізичного стану дитини. Зобов`язано ОСОБА_1 : не перешкоджати ОСОБА_2 брати участь у визначений судом спосіб у вихованні малолітньої дитини, - ОСОБА_3 ; не пізніш як за добу до часу побачень та спільного відпочинку дитини з батьком, визначених даним рішенням суду, інформувати ОСОБА_2. засобами телефонного або електронного зв`язку про місце (адресу) де він може забрати ОСОБА_3 та місце (адресу) куди він має доставити дитину після закінчення таких побачень чи відпочинку.

Під час примусового виконання вказаного виконавчого листа державний виконавець склав та надіслав позивачу вимогу від 06.08.2019 №34753, в якій вимагав у строк до 08.08.2019 надати підтвердження того, що відбувалося спілкування ОСОБА_2 із ОСОБА_3 засобами телефонного зв`язку (доказами можуть бути: відеозапис, роздруківка з особистого кабінету абонента в розділі «Мій Київстар » відносно вхідних дзвінків ОСОБА_5 на номер НОМЕР_3 , їх тривалості та скріншоти з телефону щодо тривалості дзвінка). Також зобов`язано забезпечити спілкування ОСОБА_2 із ОСОБА_3 засобами телефонного зв`язку не лише з понеділка до четверга з 19.30 до 20.30, а без обмеження згідно з рішенням суду.

16.08.2019 державний виконавець склав та надіслав позивачу вимогу №36084, якою вимагав вдруге у строк до 22.08.2019 терміново надати підтвердження того, що відбувалося спілкування ОСОБА_2 із ОСОБА_3 засобами телефонного зв`язку відносно вхідних дзвінків ОСОБА_2 на номер НОМЕР_3 , їх тривалості та скріншоти з телефону щодо тривалості дзвінка. Також зобов`язано в подальшому надавати підтвердження щоразу після спілкування батька з дитиною засобами телефонного зв`язку, не пізніше наступного дня.

Вважаючи не виконаною згадану вимогу щодо надання пояснень про спілкування ОСОБА_2 із ОСОБА_3 засобами телефонного зв`язку державний виконавець 23.08.2019 прийняв постанову про накладення на позивача штрафу в сумі 1700,00грн. та надіслав позивачу вимогу № НОМЕР_4 , якою вимагав втретє у строк до 02.09.2019 терміново надати підтвердження того, що відбувалося спілкування ОСОБА_2 із ОСОБА_3 засобами телефонного зв`язку відносно вхідних дзвінків ОСОБА_2 на номер НОМЕР_3 , їх тривалості та скріншоти з телефону щодо тривалості дзвінка. Також зобов`язав у подальшому надавати підтвердження щоразу після спілкування батька з дитиною засобами телефонного зв`язку, не пізніше наступного дня.

02.09.2019 державний виконавець виніс спірну постанову про застосування на позивача штрафу в сумі 3400,00грн. за повторне невиконання боржником рішення. У підставах її прийняття зазначив про ігнорування позивачем законних вимог державного виконавця щодо виконання рішення суду, зокрема вимоги від 23.08.2019 №37255.

Не погоджуючись із постановою відповідача від 02.09.2019 позивач звернулася в суд викладеним вище позовом.

Надаючи оцінку спірному рішенню, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - ЗУ №1404-VIII).

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України №1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями ст.5 Закону № 1404-VІІІ визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 ст.18 Закону № 1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII передбачено обов`язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

На підставі п.18 ч.3 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження. Вимоги виконавця щодо виконання рішень згідно з ч.4 ст.18 Закону №1404-VIII є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Пунктом 16 ч.3 ст.18 Закону №1404-VIII встановлено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Частиною 2 ст.63 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) і попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.3 ст.63 Закону №1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У свою чергу, стаття 75 Закону №1404-VIII встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.

На підставі ч.1 цієї статті у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника-фізичну особу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника-юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ч.2 ст.75 Закону №1404-VIII).

Отже, для застосування штрафу за повторність невиконання вимог державного виконавця відповідач мав встановити факти невиконання його вимог і з`ясувати причини такого невиконання.

Матеріали виконавчого провадження не містять доказів з`ясування поважності причин невиконання позивачем вимог державного виконавця.

Аналізуючи наведені положення законодавства Верховний Суд у постанові від 19.09.2019 №686/22631/17 зауважив, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим. Отже, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Суд врахував, що спірною постановою штраф застосований за повторне невиконання боржником (позивачем у цій справі) без поважних причин вимоги від 23.08.2019 №37255 щодо виконання рішення суду справі №711/6649/17.

Для вирішення спору суд врахував, що ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.02.2020 у справі №711/6649/17, яка залишена без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 28.05.2020, визнано протиправною вимогу державного виконавця від 23.08.2019 №37255. Отже, покладення на позивача відповідальності за невиконання протиправного рішення суб`єкта владних повноважень не відповідає вимогам закону.

У мотивувальній частині вказаної ухвали місцевого суду вказано, що з вимоги державного виконавця вбачається, що боржника ОСОБА_1 , всупереч судовому рішенню, зобов`язано проводити активні дії не тільки по сприянню виконання рішення суду щодо забезпечення проведення спілкування дитини і батька телефоном, але й власне покладено обов`язок забезпечувати належне його виконання та звітувати державному виконавцю про хід подій та їх результат, шляхом надання виконавцю доказів у вигляді скріншоту з телефону де видно тривалість вхідного дзвінка, щоразу після спілкування батька з дитиною засобами телефонного дзвінку, не пізніше наступного дня. Обов`язок боржника доводити свою бездіяльність в частині створення перешкод стягувачу не слідує ні з судового рішення, яке виконується у виконавчому провадженні, ні з норм законодавства, зокрема, ст.63 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо виконання рішень про заборону боржнику вчиняти дії. Це свідчить про порушення державним виконавцем при виставленні оскарженої в цій справі вимоги від 23 серпня 2019 року п.1 ч.2 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» про те, що державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Суд також врахував, що первинне застосування державним виконавцем штрафу у сумі 1700,00грн. за невиконання боржником рішення відбулось постановою від 23.08.2019, яка визнана протиправною та скасована рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03.02.2020, що набрало законної сили, 26.02.2020.

Отже, повторність невиконання рішення, за що накладено штраф спірним у цій справі рішенням, відсутня.

Згідно з ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частинами 2, 4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Врахувавши зазначене, оскільки державний виконавець спірною постановою застосував до позивача штраф за невиконання вимоги від 23.08.2019 №37255, що у подальшому скасована судом як незаконна, зважаючи що згаданим вище рішенням адміністративного суду підтверджено незаконність притягнення позивача до відповідальності, суд дійшов висновку про відсутність факту повторності вчинення позивачем порушення, за яке її притягнуто відповідачем до відповідальності спірним рішенням.

Статтею 2 ЗУ №1404-VIIІ визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Матеріали виконавчого провадження та згадані вище рішення судів підтверджують допущення відповідачем у спірних правовідносинах ч.2 ст.75 Закону №1404-VIII.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, а спірна постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому суд дійшов висновку, що підтверджені квитанцією від 13.09.2019 №84145 судові витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 768,40грн. підлягають стягненню на її користь у повному обсязі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 138-139, 241-246, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання протиправним і скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Соснівського відділу Державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаської області () від 02.09.2019 у виконавчому провадженні №56412025 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 3400,00грн.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Соснівського відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) (18000, м.Черкаси, пр-т Хіміків, буд.50; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768,40грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя А.М. Бабич

Рішення ухвалене, складене, проголошене та підписане у повному обсязі 03.06.2020.