Справа № 711/1897/20
Суддя: Романенко В. А.
Дата ухвалення: 2020-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 711/1897/20
Провадження № 2-а/712/93/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05червня 2020 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого/судді Романенко В.А.
за участю секретаря Назаренко М.О.
розглянувши в спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до сержанта поліції першого батальйону третьої роти Управління патрульної поліції в Черкаській області Лук`яненко Руслани Олександрівни, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та скасування постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до сержанта поліції першого батальйону третьої роти Управління патрульної поліції в Черкаській області Лук`яненко Руслани Олександрівни, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та скасування постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що 24.02.2020 року позивач керував автомобілем Opel astra, 1, 61, днз. НОМЕР_1 по вулиці Смілянській у місті Черкаси, та саме в момент виконання маневру проїзду перехрестя вул. Смілянської та вул. Хоменка сигнал світлофору змінився на жовтий, а тому, не маючи можливості зупинити свій транспортний засіб без екстреного гальмування, вразі якого б міг порушити безпеку дорожнього руху, закінчив проїзд вказаного перехрестя на жовтий сигнал світлофору.

На підставі вказаних обставин сержантом поліції УПП в Черкаській області Лук`яненко Р.О. було винесено постанову серія ЕАК № 2152452 та накладено на позивача ОСОБА_1 адміністративне стягнення за порушення п. 8.7.3. ґ. ПДР - Порушення проїзду на заборонений жовтий сигнал, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Пояснення позивача та доводи з приводу того, що вказаний жовтий сигнал світлофору ввімкнувся, коли автомобіль під керуванням позивача вже перетинав перехрестя, та що відповідно до ПДР України водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді, сержантом поліції Лук`яненко Р.О. не були взяті до уваги, і не зважаючи на вказані обставини винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення.

Із вказаною постановою сержанта поліції УПП в Черкаській області Лук`яненко Р.О. не погоджується, вважає її безпідставною та незаконною та такою, що має бути скасована, оскільки позивачем у справі не заперечується факти проїзду регульованого перехрестя на жовтий (заборонений) сигнал світлофора.

Разом з тим, позивач наполягає на тому, що він не міг зупинити свій транспортний засіб без екстреного гальмування, оскільки пересікав перехрестя саме в час, коли вмикався жовтий сигнал світлофору, та в разі екстреного гальмування міг порушити безпеку дорожнього руху.

Таким чином, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, що як наслідок виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності.

Просить визнати протиправною бездіяльність сержанта поліції УПП в Черкаській області 1 батальйону 3 роти Лук`яненко Руслани Олександрівни та скасувати винесену нею постанову від 24.02.2020 року серія ЕАК № 2152452 про накладення адміністративного стягнення про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 . Справу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 20 травня 2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

02.06.2020 року до суду від відповідача сержанта поліції першого батальйону третьої роти Управління патрульної поліції в Черкаській області Лук`яненко Руслани Олександрівни надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач діяла виключно на підставі у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України і постанова винесена нею з дотриманням та у повній відповідності норм матеріального і процесуального права та є такою, яка не має підстав для скасування.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши відеозапис, вважає за наступне.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК № 2152452 від 24 лютого 2020 року складеної сержантом поліції першого батальйону третьої роти Управління патрульної поліції в Черкаській області Лук`яненко Русланою Олександрівню, вбачається, що водій ОСОБА_1 , 24.02.2020 року, близько 07 год. 49 хв., в м. Черкаси, вул. Смілянська, 112, керуючи транспортним засобом проїхав перехрестя Смілянська-Хоменка на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3. ґ ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КпАП України порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ч. 1 ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення Органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 Кодексу.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3 Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Відповідно до п.п. «б» п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.

З наданих суду матеріалів справи вбачається, що 24.02.2020 року сержантом поліції першого батальйону третьої роти Управління патрульної поліції в Черкаській області Лук`яненко Русланою Олександрівною ухвалено постанову серії ЕАК № 2152452 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за те, що водій ОСОБА_1 , 24.02.2020 року, близько 07 год. 49 хв., в м. Черкаси, вул. Смілянська, 112, керуючи транспортним засобом проїхав перехрестя Смілянська-Хоменка на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3. ґ ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В позовній заяві позивач не заперечує факт проїзду перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, проте зазначає, що він не міг зупинити свій транспортний засіб без екстреного гальмування, та в разі екстреного гальмування міг порушити безпеку дорожнього руху.

Згідно із п. 8.7.3 в) ПДР України, зелений миготливий сигнал світлофора дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

Тобто, жовтому сигналу світлофора передує зелений миготливий сигнал, який попереджає про його наступне увімкнення.

Пунктом 8.7.3 ґ) ПДР України визначено, що жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Відповідно до п. 8.11. ПДР України водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

З доданого до відзиву відеозапису вбачається, що перед під`їздом автомобіля позивача до регульованого пішохідного переходу по вул. Смілянська, 112, у м. Черкаси, на світлофорі загорівся зелений миготливий сигнал світлофора, який дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух. При перетині позивачем дорожньої розмітки 1.12 (стоп-лінія) загорівся жовтий сигнал світлофора, який забороняє рух.

Враховуючи те, що жовтому сигналу світлофора передував зелений миготливий, а автомобіль позивача знаходився на достатній відстані від світлофорного об`єкту, можна зробити висновок, що він мав можливість зупинити автомобіль в дозволеному місці перед перехрестям без застосування екстреного гальмування.

Не зважаючи на це, керуючи своїм автомобілем, позивач не вжив заходів для зупинки перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія) до регульованого перехрестя відповідно до п. 8.10 ПДР України, хоча мав можливість завчасно це зробити, з огляду на відсутність за його автомобілем інших транспортних засобів та нещільний трафік, не створюючи перешкод у русі будь-кому.

Позивачем не надано суду доказів того, що в ситуації, яка склалася 24.02.2020 року. не міг зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил.

Що стосується виконання позивачем вимог п. 8.10 та п. 8.11 ПДР, то у відповідності ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Нормами ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, обґрунтування правомірності дій та прийнятого рішення відповідач зазначає у відзиві.

Відповідно до ч.ч. 2, 8 ст. 79 КАС України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

В свою чергу позивач, всупереч вищезазначеним вимогам законодавства, а ні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем так і при поданні позовної заяви до суду доказів на підтвердження факту неможливості зупинити транспортний засіб у місці визначеному п. 8.10 ПДР не надав.

Таким чином, з вищезазначеного слідує, що позивач під`їжджаючи до світлофору на перехресті вулиць Смілянська-Хоменка в м. Черкаси повинен був бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, при увімкнені зеленого миготливого сигналу, який передує жовтому, врахувати технічний стан транспортного засобу та розрахувати можливість зупинки у місці, визначеному п.8.10 ПДР при увімкнені жовтого сигналу світлофора.

Позивач вищезазначених вимог ПДР не виконав, та доказів про неможливість зупинитися у визначеному ПДР місці при проїзді перехрестя, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та при подачі позовної заяви до суду не надав, таким чином в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

У позовній заяві позивач вказує на протиправність дій поліцейського при винесенні оскаржуваної постанови.

Таке твердження позивача не відповідає дійсності та спростовується наданим відзивом на адміністративний позов та відеозаписом правопорушення.

Будь-які відомості, які б підтверджували неправомірність дій поліцейський в матеріалах справи відсутні та не були додані позивачем до позовної заяви.

Крім того, ч. З ст. 286 КАС визначає лише конкретні види рішень, які за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності уповноважені виносити місцеві загальні суди як адміністративні, а саме:

залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

скасування рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Сержант поліції УПП в Черкаській області 1 батальону 3 роти Лук`яненко Р.О. діяла виключно на підставі у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України та постанова винесена нею з дотриманням та у повній відповідності норм матеріального і процесуального права та є такою, яка не має підстав для скасування.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до висновків Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладених у постанові від 14.02.2018 року по справі 536/583/17, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Права, якими наділений позивач відповідно до ст. 268 КУпАП, в тому числі, право подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою мають бути реалізовані особою одразу на місці вчинення правопорушення без намагання затягнути процес розгляду справи шляхом відтермінування або перенесення на інший день та без впливу на можливість працівником поліції прийняти постанову на місці вчинення правопорушення. Відкладення даних питань на інший день або час не передбачено діючим законодавством.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З метою всебічного та об`єктивного дослідження обставин у справі за допомогою службової нагрудної відеокамери, яка розміщена на одязі поліцейських зафіксований розгляд справи про адміністративне правопорушення, який записаний на dvd-диск та доданий до відзиву на адміністративний позов.

Відповідно до «Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції» затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції №4/1 від 05.01.2016 року, поліцейський патрульної поліції відповідно до покладених на нього завдань під час несення служби здійснює: безперервне та цілодобове патрулювання території обслуговування з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, контролю за дотриманням правил дорожнього руху, забезпечення його безпеки та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі; первинне реагування на повідомлення про правопорушення, а також самостійне виявлення правопорушення під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством.

Процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853).

Відповідно до ч. 4 Розділу І вказано Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених зокрема частинами першою, другою і третьою статті 122.

За нормою ч. 2 Розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ч.ч. 1, 2 розділу ІV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Суд враховує, що приписи постанови Конституційного Суду України по справі № 1-11/2015 від 26.05.2015 року повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених Законом України від 14.07.2015 року № 596-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» та вищевказаною Інструкцією, які у свою чергу передбачають можливість винесення постанови саме на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 245 КпАП України передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездітності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

З огляду на наведене суд приходить до переконливого висновку про те, що при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2152452 поліцейським Лук`яненко Р.О. діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений діючим законодавством України, та правомірно притягнула правопорушника ОСОБА_1 до передбаченої законом адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.
Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення ЕАК № 2152452, остання винесена 24.02.2020 року.

До суду з позовною заявою позивач звернувся 11.03.2020 року. Разом з тим, позивачем подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в якій зазначає, що в період з 25.02.2020 року по 11.03.2020 року він хворів на гостре респіраторне захворювання та не мав можливості підготувати позовну заяву через незадовільне самопочуття, позовну заяву про скасування оскаржуваної постанови ним скеровано до суду 11.03.2020 року, тобто з пропущенням строку.

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно із ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

При розгляді вказаної справи суд бере до уваги, що особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності встановлені ст. 286 КАС України, відповідно до ч. 2 якої визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

За загальними правилами, встановленими нормами ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суд не знаходить підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, оскільки позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про поважність причини пропуску строку наявність об`єктивних перешкод для своєчасного звернення до суду та пропуску встановленого КАС України строку, які могли б бути визнані судом поважними, а саме позивачем не надано документу, який би підтверджував його хворобу в період з 25.02.2020 року по 10.03.2020 року.

Поважними причинами пропуску строку на звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем без поважних причин пропущено строк звернення до суду з позовом.

Враховуючи вищевказане суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 19, 63 Конституції України, ст.ст. 2, 14, 19-20, 22, 72-77, 118, 192, ч. 3 ст. 194, 227-228, ч. 4 ст. 229, 241-246, 250, 286, 294 КАС України, ст.ст. 9, 122, 222, 251, 252, 254, 258, 268, 276, 280, 283 КУпАП, суд, -

В И Р І Ш И В:
В позові ОСОБА_1 до сержанта поліції першого батальйону третьої роти Управління патрульної поліції в Черкаській області Лук`яненко Руслани Олександрівни, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та скасування постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Шостого апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п. 3 розділу VІ «Прикінцевих положень» КАС України, на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Головуючий: