Справа № 140/2323/19
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2020-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

02 червня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/2323/19 пров. № КДМ/А/26/20(857/11752/19)

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Попка Я.С., Сеника Р.П.

з участю секретаря судового засідання Смолинця А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву Волинської обласної спілки споживчих товариств про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі за апеляційною скаргою Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року у справі № 140/2323/19 за позовом Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області до Волинської обласної спілки споживчих товариств про застосування заходів реагування,

В С Т А Н О В И В:

29 липня 2019 року Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області звернулось в суд з позовом до Волинської обласної спілки споживчих товариств та просило зобов`язати відповідача повністю зупинити експлуатацію території, будівель, приміщень та споруд ринку «Завокзальний» за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Карпенка-Карого, 1, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області подало апеляційну скаргу, просило скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2019 року апеляційну скаргу Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області залишено без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року у справі №140/2323/19 без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 16.12.2019 року представником відповідача відповідно до частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України подано заяву про намір відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу.

21.12.2019 року на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшла заява Волинської обласної спілки споживчих товариств про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у якій заявник просить відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з поданням Управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області апеляційної скарги у розмірі 34 000 грн.

08 січня 2020 року Восьмий апеляційний адміністративний суд прийняв додаткову постанову, якою заяву про відшкодування витрат на правничу професійну допомогу задовольнив частково.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області на користь Волинської обласної спілки споживчих товариств 9000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, сплачені відповідно до платіжного доручення № 3528 від 18.12.2019 року.

В іншій частині заяву залишив без задоволення.

Не погодившись з цим рішенням суду його оскаржило Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області подавши апеляційну скаргу.

Постановою Верховного Суду від 19 березня 2020 року касаційну скаргу Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області задоволено, додаткову постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 січня 2020 року скасовано та прийнято постанову, якою справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У постанові від 19 березня 2020 року Верховний Суд вказав на те, що суд апеляційної інстанції у додатковій постанові не навів обґрунтованих мотивів, з яких міркувань він виходив, присуджуючи до відшкодування позивачу витрати на послуги з правової допомоги у розмірі 9000 грн.

Крім того, суд апеляційної інстанції не дослідив, чи підтверджено фактичне надання адвокатом вказаних в акті виконаних робіт (надання послуг) від 17.12.2019 року до договору про надання правничої допомоги від 26.11.2019 року № 26-11/19 робіт (послуг) належними та допустимими доказами, а також не перевірив, чи є у розумінні вимог частини п`ятої статті 134 КАС України заявлений позивачем розмір витрат на оплату послуг адвоката співмірним із наданими адвокатом послугами.

Крім того, Верховний Суд вказав, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати у тому числі розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на участь у судових засіданнях, вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Частиною 1 статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 3 та 4 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 6 та 7 цієї статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 статті 139 КАС України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Положеннями частини 9 статті 139 КАС України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо, - є неспівмірним.

Апеляційний суд додатково зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На підтвердження судових витрат, які поніс позивач за надання правничої допомоги адвокатом, позивач надав:

- договір про надання правової допомоги № 26-11/19 від 26.11.2019 року (загальна вартість гонорару 50000 грн.);

- акт наданих послуг № 1 від 17 грудня 2019 року на суму 34000 грн.;

- платіжне доручення № 3469 від 27.11.2019 року на суму 25000 грн.;

- платіжне доручення № 3528 від 18.12.2019 року на суму 9000 грн..

Дослідивши надані позивачем докази на підтвердження витрат на правничу професійну допомогу, апеляційний суд звертає увагу на те, що позивач не надав детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, у зв`язку з чим неможливо встановити обсяг наданих адвокатом послуг, їх фактичне надання та визначити співмірність здійснених позивачем витрат із послугами наданими адвокатом.

Внаслідок цього, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви Волинської обласної спілки споживчих товариств про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 243, 310, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Волинської обласної спілки споживчих товариств про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту ухвали, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
Судді Я. С. Попко
Р. П. Сеник

Ухвала складена та підписана 02.06.2020 року