Справа № 140/1055/20
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2020-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року ЛуцькСправа № 140/1055/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Смокович В.І.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Поліської митниці ДМС про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся із позовом до Поліської митниці ДМС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2020/000033/1 від 03 лютого 2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у січні 2020 року для митного оформлення в режимі імпорту товару «Легковий автомобіль марки BMW, модель 520d, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2013 рік випуску, вживаний» (далі ТЗ, товар) було оформлено та подано відповідачу митну декларацію (МД) №UA204080/2020/002322, в якій заявлена митна вартість ТЗ 7 550 євро, з яких 7 500 вартість придбаного товару, 50 євро витрати на його доставку. Митна вартість визначена за основним методом за ціною договору (контракту). Однак, відповідач не погодився із зазначеною митною вартістю та 03 лютого 2020 року прийняв рішення №UA204000/2020/000033/1 про коригування митної вартості товарів. В результаті коригування митна товару збільшилась та склала 12 000 євро, що спричинило додаткову сплату ввізного мита та податку на додану вартість.

Позивач вважає вказане рішення неправомірним та таким, що підлягає скасуванню. Зазначає, що на підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару та обраного методу його визначення було подано усі необхідні документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування. Їх відповідач безпідставно не взяв до уваги. Вказав, що транспортні витрати у сумі 50 євро є обґрунтованими і підтвердженими, доставку товару на територію України здійснював особисто, власним транспортом, послуги третіх осіб не використовував. Вважає, що інформація про попереднього власника ТЗ не може впливати на митну вартість такого ТЗ та збільшувати її на 4 450 євро. Окрім того, наданий висновок експерта підтверджує якісні характеристики товару, є належним ціновим обґрунтуванням його вартості.

До первинно поданої декларації декларантом було надано усі документи, які в силу вимог чинного та міжнародного законодавства є самостійними та достатніми для підтвердження виникнення у декларанта права власності на поданий до митного оформлення транспортний засіб.

Таким чином, на переконання позивача, оскаржене рішення не відповідає вимогам статті 55 Митного кодексу України (далі - МК України), оскільки не містить наявної в митного органу інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та у ньому відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, фактів, які вплинули на таке коригування. Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом.

З наведених підстав ОСОБА_1 просить позов задовольнити.

У відзиві на позов № 713-10/09/164 від 25 березня 2020 року (арк. спр. 28-33) відповідач його вимог не визнав. В обґрунтування своїх заперечень представник Поліської митниці Держмитслужби вказав, що відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України. При цьому частина третя вказаної статті встановлює, що у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи (за переліком, тут же наведеним). Підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю є неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу.

Позивачем для митного оформлення було подано МД, згідно з якою митна вартість товару становила 7 550 євро. Під час опрацювання документів та здійснення перевірки числового значення, заявленої декларантом митної вартості товару, було виявлено розбіжності. Зокрема не підтверджено дійсної вартості транспортних послуг (заявлена сума витрат на транспортування на відстань 1 700 км у 50 євро на переконання відповідача є необґрунтовано заниженою). Також виявлено розбіжності щодо попереднього власника ТЗ, що викликало у фахівців митного органу обґрунтовані сумніви у заявленій митній вартості товару. Фактура від 15 січня 2020 року № 20/2139 заповнена від руки та нe містить посади, ініціалів особи, яка її видавала. ОСОБА_1 надано три платіжні доручення про перерахування коштів зa придбаний автомобіль усього на суму 10 500 євро, щo перевищує заявлену ним митну вартість.

Відповідач звертає увагу, що доведення складових числового значення митної вартості є обов`язковим при заявлені такої митної вартості за 1 методом (за ціною договору), оскільки вказане прямо передбачено частиною десятою статті 58 МК України. Тому декларанту було направлено повідомлення з вимогою про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, на яку позивачем надано звіт про експертну оцінку від 29 січня 2020 року. Однак, такий звіт митним органом не може бути враховано, оскільки він містить недоліки та невідповідності.

Відтак, у зв`язку із виникненням обґрунтованих сумнів у заявленій митній вартості товарів, митний орган прийняв рішення про коригування такої вартості за резервним методом її визначення на підставі цінової інформації з електронного каталогу Schwackenet.de 1/2020 на рівні 12 000 євро.

З огляду на викладене Поліська митниця ДМС вважає, що оскаржене рішення про коригування митної вартості прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому є законним та обґрунтованим.

З наведених підстав у задоволенні позову представник відповідача просив відмовити.

У запереченні на відзив від 03 квітня 2020 року (арк. спр. 44-45) позивач зазначив, що витрати на перевезення товару є реальними і обґрунтованими. Доводи відповідача у частині невідповідності інформації щодо попереднього власника ТЗ та недоліків під час оформлення фактури не можуть свідчити про заниження митної вартості автомобіля на 4 450 євро. А твердження митного органу про надання для митного оформлення платіжних документів на суму, що перевищує заявлену митну вартість, не відповідає дійсності, оскільки фактично було надано два платіжних доручення від 17 та 20 січня 2020 року на суму 7 500 євро.

У додаткових поясненнях від 01 червня 2020 року (арк. спр. 81) ОСОБА_1 додатково обґрунтував обставини щодо витрат на транспортування придбаного ТЗ та надав відповідні докази перетину кордону.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні із викликом сторін (арк. спр. 24). Судовий розгляд справи було призначено на 09 квітня 2020 року та відкладено на 29 квітня 2020 року, 15 травня 2020 року, 22 травня 2020 року, 02 червня 2020 року (арк. спр. 53, 59, 68, 75).

У судове засідання позивач або його представник не прибули, у клопотанні від 02 червня 2020 року представник позивача просив розгляд справи здійснювати за їх відсутності (арк. спр. 80).

Представник відповідача у судове засідання не прибув, хоча відповідача належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, про причини неявки суд не повідомив.

Як визначено частиною першою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належно повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки судом не встановлено обставин, які б могли перешкодити судовому розгляду справи по суті, а у судовому засіданні, яке відбувалось 22 травня 2020 року вступне слово надавалось позивачу та його представнику та враховуючи неявку учасників у судове засідання, суд дійшов висновку про можливість її розгляду у письмовому провадженні.

Суд, перевіривши доводи позивача, його представника та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

На підставі інвойсу № 20/2139 від 15 січня 2020 року позивач ОСОБА_1 придбав у нерезидента (Королівство Бельгія) транспортний засіб - легковий автомобіль марки BMW, модель 520d, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , 2013 рік випуску, вживаний.

З метою здійснення митного оформлення в режимі імпорту цього товару 28 січня 2020 року позивач через свого декларанта подав для митного оформлення в режимі імпорту МД №UA204080/2020/002322 (арк.спр. 7) щодо товару за описом Легковий автомобіль, що був у вжитку, марки BMW, модель 520d, календарний рік виготовлення 2013, дата введення в експлуатацію 07 січня 2014 року, тип двигуна дизельний, номер кузова НОМЕР_2 …». Декларантом визначена митна вартість за основним методом у розмірі 7 500 євро. На підтвердження обґрунтованості заявленої в МД митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з декларацією такі документи: рахунок-фактуру (інвойс) № 20/2139 від 15 січня 2020 року, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 від 24 червня 2014 року, банківські платіжні документи, що стосуються товару № SW24К117О27135 від 17 січня 2020 року, № SW24К118О28425 від 22 січня 2020 року, документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 28 січня 2020 року, висновок про якісні характеристики товару № 042 від 27 січня 2020 року, договір про надання послуг митного брокера № 1-12 від 23 січня 2020 року, копія митної декларації країни відправлення (арк. спр. 9-16, 34-35).

Як випливає із витягу з Програмно-інформаційного комплексу (далі - ПІК) Інспектор (арк.спр. 6), за результатами аналізу поданої декларантом позивача до митного оформлення МД та долучених документів встановлено наступне: згідно із довідкою про транспортні витрати № б/н від 28 січня 2020 року вартість перевезення задекларованого транспортного засобу за маршрутом м.Вервік (Бельгія) - м/п «Рава-Руська» складає 50 євро. Проте, відстань між цими двома пунктами становить близько 1 700 км, що ставить під сумнів достовірність задекларованих транспортних витрат; згідно із товаросупровідними документами, a caмe: рахунком-фактурою від 15 січня 2020 року №20/2139 та митнoї дeклapaцiї кpaїни вiдпpaвлeння від 21 січня 2020 року, продавцем транспортного засобу є AVA Polyvalent Concept. Проте, згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, власником TЗ визначено Daniele Degroote en Zonen.

Зважаючи на це, декларанту надіслано електронне повідомлення про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: документів, що підтверджують вартість перевезення оцінюваних товарів, що містять відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України, розмір тарифної ставки на перевезення товару за 1 кілометр маршруту; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями; запропоновано надати інші документи (арк. спр. 17).

На вимогу відповідача ОСОБА_1 надав звіт про оцінку транспортного засобу №179/20 від 29 січня 2020 року, яким підтверджено заявлену митну вартість ТЗ (арк.спр. 36-37).

Однак, 03 лютого 2020 року відповідач прийняв рішення №UA204000/2020/000033/1 про коригування митної вартості товарів (арк.спр. 5-6), згідно із графою 30 якого визначив митну вартість товару «Легковий автомобіль, марки BMW, модель 520d, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , 2013 рік випуску, вживаний» за резервний методом у розмірі 12 000 євро (замість 7550 євро, що була заявлена декларантом).

У графі 33 вказаного рішення було зазначено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана, оскільки при проведенні контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення за митною декларацією, встановлено, що у документах виявлені окремі неточності (ті, про які вказано в повідомленні декларанту). Окрім того, зазначено, що наданий звіт № 179/20 від 29 січня 2020 року про оцінку ТЗ не відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки ТЗ, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092.

Також, посилаючись на статтю 54 МК України, відповідач вказав, що митниця під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару зобов`язана здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товару шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Керуючись частиною шостою статті 54 МК України та у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 МК України, митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. За умови надання згідно зі статтею 53 МК України документів, витребуваних митницею, які містять достовірну, об`єктивну інформацію, яка підлягає обчисленню і підтверджує правильність обрання методу визначення митної вартості, митну вартість може бути визнано. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (стаття 59 МК України) та методу 2б (стаття 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (стаття 62 МК України) та методу 2г (стаття 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі відомостей про вартість ТЗ згідно із ціновою інформацією, отриманою у тому числі із зовнішніх джерел витягу з електронного довідника SuperSCHWACKE01/2020 на рівні 12 000 євро.

Коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2020/00036 (арк.спр.46-47). У цій же картці відмови митний орган роз`яснив можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення після приведення рівня митної вартості товару у графах 12, 45 МД відповідно до рішення про коригування митної вартості від 03 лютого 2020 року № UA204000/2020/000033/1.

Позивач через декларанта 04 лютого 2020 року подав нову МД №UA204080/2020/003231 (арк.спр. 8), за якою імпортований автомобіль випущено у вільний обіг у зв`язку із сплатою митних платежів згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х МК України.

ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішенням Полісьскої митниці ДМС від 03 лютого 2020 року № UA204000/2020/000033/1 про коригування митної вартості товарів, оскаржив його до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягає оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

Як уже зазначалося, декларант надав наявні у нього документи, що підтверджують митну вартість товару, підстави його придбання, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування. Зокрема, для обґрунтування вартісного значення надав рахунок-фактуру від 15 січня 2020 року, експортну декларацію країни відправлення товару, банківські документи на підтвердження сплати вартості придбаного ТЗ (арк спр. 9-12), у яких вказана ціна імпортованого товару 7 500 євро.

Як визначено частиною першою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною п`ятою статті 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю.

У частині третій статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Із наведених положень випливає, що орган доходів і зборів досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів. При цьому, лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.

Суд не заперечує права органу доходів і зборів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів (частина п`ята статті 54 МК України), проте вважає, що, при цьому, він має довести підстави застосування норм частини третьої статті 53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознаки підробки або відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як убачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару легкового автомобіля марки BMW, модель 520d, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2013 рік випуску, вживаний, у розмірі 7550 євро (з яких 7 500 вартість ТЗ, 50 євро вартість доставки) та надання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. При цьому позиція відповідача полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи не містили усіх даних, необхідних для визначення митної вартості, у зв`язку із чим від декларанта витребовувалися додаткові документи та оскільки декларантом надано не усі документи для підтвердження заявленої митної вартості, тому митну вартість товару визначено відповідачем за резервним методом на підставі цінової інформації, наявної в митниці, на рівні 12 000 євро.

Як випливає із рішення відповідача, він поставив під сумнів достовірність наданих декларантом документів у зв`язку із невідповідністю вартості доставки ТЗ, невідповідність інформації щодо попереднього власника ТЗ, невідповідність звіту про оцінку КТЗ вимогам чинного законодавства.

У ході судового розгляду установлено, що доставку придбаного ТЗ із Королівства Бельгія позивач здійснював самостійно замовним рейсом, належним йому транспортним засобом Volswagen Crafter, р/н НОМЕР_4 (арк. спр. 90-91), разом із трьома громадянами України, через місто Ессен (Німеччина), де останні придбали і транспортували вживану побутову техніку для її подальшої реалізації на території України.

Вказані обставини позивач підтвердив копіями паспортів громадянина України для виїзду за кордон ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) (арк. спр. 82-89) та пояснив, що фактично він поніс витрати на транспортування ТЗ (50 євро) із міста Ieper (Belgie) до міста Essen (Deutschland), оскільки із Німеччини до митного поста «Рава-Руська» відбувалось транспортування не лише придбаного позивачем ТЗ, а й товарів, придбаних ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які фактично і оплатили понесені транспортні витрати.

Відтак, судом установлено реальність заявленої позивачем суми витрат на доставку придбаного ТЗ, документальних доказів на спростування таких обставин відповідачем не надано.

При цьому вартість придбаного товару позивач оплатив через міжнародну платіжну систему SWIFT 17 і 20 січня платежами 4 500 євро, 3 000 євро відповідно, що підтвердив виписками по руху коштів (арк. спр. 13, 14).

Встановлені обставини спростовують доводи відповідача про сплату коштів за придбаний ТЗ у сумі 10 500 євро трьома траншами.

Суд звертає увагу, що із поданих декларантом документів однозначно вбачається, що він придбав автомобіль саме за 7 500 євро, митне оформлення якого здійснювалося за МД від 28 січня 2020 року, про що свідчать рахунок-фактура від 15 січня 2020 року №20/2139, експортна декларація країни відправлення.

Окрім того, на переконання суду, розбіжності у відомостях щодо попереднього власника ТЗ є недоведеними відповідачем та не можуть спричини збільшення вартості товару на 4 450 євро. При цьому суд виходить із того, що власник ТЗ (нерезидент) не позбавлений права скористатись послугами третіх осіб під час реалізації автомобіля, що також не суперечить вимогам чинного законодавства України.

Водночас, суд звертає увагу, що неточності при заповненні рахунку-фактури № 20/2139 від 15 січня 2020 року не були підставою для прийняття оскарженого рішення (у рішенні немає посилань на такі неточності, як на одну із підстав для прийняття оскарженого рішення). А тому посилання на вказані обставини під час судового розгляду (у відзиві на позов) суд вважає безпідставними і необґрунтованими.

У звіті від 29 січня 2020 року № 179/20 про оцінку транспортного засобу (арк.спр. 36-37), який надавався на вимогу відповідача, визначено вартість цього автомобіля на дату оцінки на рівні 7 500 євро. Цей документ є довідковим та з огляду на документи, що видані продавцем товару, не є основою для визначення митної вартості декларантом, разом з тим, свідчить про рівень цін на такий автомобіль на ринку із урахуванням наявних пошкоджень кузова (деформація без пошкодження лакофарбового покриття, оббивки салону, оббивки сидінь, пофарбування кузова. Двигун автомобіля має підвищену шумність, димність, є сліди підтікання мастила, порушено функціональні можливості). Суд звертає увагу, що оцінку транспортного засобу проводив оцінювач ОСОБА_8 , який має вищу автотехнічну освіту, кваліфікацію оцінювача, кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ №436 від 12 липня 2003 року, свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 618 від 10 жовтня 2003 року, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 5971-ПК, від 24 липня 2015 року, стаж оціночної діяльності з 2003 року (арк.спр. 36). У суду вказаний звіт не викликає сумнівів щодо достовірності або точності розрахунків та висновків уцілому, також, при його дослідженні, не виявлено розбіжностей, неповноти відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

З огляду на викладене, відповідач не надав обґрунтованих пояснень, чому митна вартість, визначена декларантом у розмірі 7 550 євро, не приймається Поліською митницею ДМС.

За змістом пункту 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11 вересня 2015 року № 689, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі Інтернет.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Як визначено частиною шостою статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У рішенні про коригування митної вартості товарів від 03 лютого 2020 року №UA204000/2020/000033/1 вказано, що воно прийняте у зв`язку із неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом. Тобто, відповідач при прийнятті рішення застосував пункт 2 частини шостої статті 54 МК України. При цьому митну вартість він визначив за другорядним методом резервним. Його застосування передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім посилань на на інформацію, отриману митним органом з програмного комплексу електронного каталога Schwacke, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Між тим, як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів від 03 лютого 2020 року № UA204000/2020/000033/1, у ньому зазначено про неможливість застосування другого-п`ятого методів визначення митної вартості у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно з методами четвертим та п`ятим. При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем використано виключно інформацію з електронного каталога Schwacke (до відзиву додано витяг із вказаного ресурсу без перекладу державною мовою).

На переконання суду, позивачем доведено задекларовану за основним методом митну вартість ввезеного на митну територію України автомобіля на рівні 7 550 євро. На підтвердження цієї митної вартості позивач надав достатні докази у тому числі і звіт про оцінку транспортного засобу (експертне автотоварознавче дослідження).

Натомість Митниця при коригуванні митної вартості автомобіля, задекларованої позивачем, виходила із інформації, яка містилась у каталозі Schwacke (12 000 євро).

За висновком суду Митниця не довела наявність підстав для застосування каталогу Schwacke, як належного джерела інформації щодо митної вартості в порівнянні з експертним автотоварознавчим дослідженням.

Таким чином, на думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Суд уважає, що відповідачем не доведено ціну, яка визначена ним у розмірі 12 000 євро, та підстав такого коригування ним митної вартості за резервним методом, а також не наведено обґрунтованих доводів невизнання митної вартості, визначеної декларантом позивача та підтверджених документами, наданими митниці. Тому, з огляду на приписи частини другої статті 77 КАС України рішення у спорі належить прийняти на користь позивача, а не суб`єкта владних повноважень.

Оскільки рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 03 лютого 2020 року №UA204000/2020/000033/1 не ґрунтується на нормах чинного законодавства, то його слід визнати протиправним та скасувати.

Відтак, адміністративний позов ОСОБА_1 належить задовольнити повністю.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Як визначено частинами першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 1 175 грн 37 коп., які підтверджуються квитанціями № 31310 від 24 лютого 2020 року, № 25757856 від 05 березня 2020 року (арк. спр. 4, 22).

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) до Поліської митниці ДМС (33028, Рівненська область, місто Рівне, вулиця Соборна, 104, ідентифікаційний код юридичної особи 43350097) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення Поліської митниці ДМС про коригування митної вартості товарів №UA204000/2020/000033/1 від 03 лютого 2020 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Поліської митниці ДМС судовий збір у сумі 1 175 грн 37 коп. (одна тисяча сто сімдесят п`ять грн 37 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 02 червня 2020 року.

03 червня 2020 року