Справа № 580/279/20
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2020-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/279/20 Суддя (судді) першої інстанції: Л.В. Трофімова
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Земляної Л.В.

Мєзєнцева Є.І.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

21 січня 2020 року ОСОБА_1 , звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 03 липня 2019 року № 46 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з інвалідністю ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області перевести з 14 червня 2019 року ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років на пенсію у зв`язку з інвалідністю внаслідок війни відповідно до статті 18, пункту «а» частини 1 статті 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» призначити та виплатити пенсію у розмірі 80% від суми грошового забезпечення.

Позов обґрунтовано тим, що у відповідь на заяву про переведення з пенсії за вислугу років на пенсію у зв`язку з інвалідністю внаслідок та призначення пенсії у розмірі 80% від суми грошового забезпечення позивачем отримано Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 03 липня 2019 року № 46 «Про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з інвалідністю ОСОБА_1 » у зв`язку з тим, що Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначає вичерпний перелік військової служби і в зазначеному переліку перебування військовозобов`язаних на військових зборах відсутнє, тому, військовозобов`язані, призвані на військові збори, не набувають статусу осіб, що проходять військову службу. Позивач вважає вказане рішення протиправним, оскільки з 12 липня 1986 року до 12 серпня 1986 року він був призваний військовим комісаріатом на військові збори для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та в подальшому отримав посвідчення про статус інваліда війни другої групи, відповідно до якого має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни. Позивач вважає, що відповідач безпідставно заперечує наявний у нього статус особи з інвалідністю.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року даний адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 03 липня 2019 року № 46 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з інвалідністю ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14 червня 2019 року про переведення з пенсії за вислугу років на пенсію у зв`язку з інвалідністю внаслідок війни відповідно до статті 18, пункту «а» частини 1 статті 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 80% з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На вказане рішення суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, зазначив про її необґрунтованість, наполягав на законності оскаржуваного рішення.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 статті 311 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про переведення з пенсії за вислугу років на пенсію у зв`язку з інвалідністю відповідно до Закону №2262.

За результатами розгляду зазначеної заяви відповідачем 03 липня 2019 року прийнято рішення № 46, відповідно до якого відповідачем на підставі статті 18 Закону №2262 відмовлено позивачеві у призначенні пенсії з інвалідності. В обґрунтуванні відмови зазначено, що відповідно до статті 18 Закону №2262 пенсії з інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються у разі, якщо інвалідність настала у період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), що виникло у період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства. Перелік військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (пункт 6 статті 2) і у зазначеному переліку відсутні військовозобов`язані, які перебували на військових зборах, тому не набувають статусу осіб, які проходять військову службу.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, вважаючи його протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до посвідчення від 24 березня 2006 року серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.27).

Згідно відомостей військового квитка НОМЕР_2 (а.с.20) позивач з 12 липня 1986 року до 12 серпня 1986 року виконував урядове завдання з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі військової частини НОМЕР_3 .

Відповідно до посвідчення від 24 березня 2006 року серії НОМЕР_1 позивач є учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи першої категорії (а.с.27).

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ № 458644 ОСОБА_1 встановлено 2 групу інвалідності з 14 травня 2019 року, захворювання пов`язане з виконанням обов`язку військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.28).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни. Зазначене посвідчення видано на підставі п.2 ч.2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (а.с.30).

Згідно протоколу від 13 квітня 2008 року ОСОБА_1 перераховано пенсію з 01 квітня 2008 року: основний розмір пенсії 70% грошового забезпечення (вислуга років 25) у розмірі: ІВВВ інвалідів війни 3 групи/при виконанні обов`язків військової служби інвалід війни 3 гр (а.с.31).

Чинний станом на час виконання позивачем робіт з ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС Закон СРСР від 12 жовтня 1967 року «Про загальний військовий обов`язок» передбачав види військової служби: дійсну військову службу за призовом (Глави 2-4); службу на військових зборах осіб, звільнених в запас (Глава 6).

Згідно відомостей військового квитка НОМЕР_2 позивач 19 вересня 1986 року, отримавши мобілізаційний припис (а.с.19), виконував урядове доручення з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.20), тобто проходив службу на військових зборах.

Статтею 18 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262 встановлено, що пенсії у зв`язку з інвалідністю особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються у разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), що виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.

Слід зазначити, що аналіз вказаної статті дає підстави для висновку, що її положення не містять таких умов для призначення пенсії у зв`язку з інвалідністю особам, які мають право на пенсію за цим Законом як проходження цими особами саме «дійсної» строкової служби.

Судовими рішеннями, що набрали законної сили стосовно ОСОБА_1 та Міністерством внутрішніх справ України в Черкаській області від 20 квітня 2006 року у справі № 2а-118/06, стосовно ОСОБА_1 та управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 26 липня 2019 року у справі № 580/1739/19 встановлено проходження позивачем військової служби під час військових зборів з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Вказане є обставиною, встановленою рішенням суду, що набрало законної сили та не потребує доказування про розгляді іншої справи на підставі ч.4 статті 78 КАС України.

Тому, враховуючи, що у період з 12 липня 1986 року по 12 серпня 1986 року позивач був призваний на спеціальні збори та направлений в зону відчуження для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується військовим квитком НОМЕР_2 та зазначеними вище судовими рішеннями, тобто, перебував у статусі військовозобов`язаного, призваного на військові збори, то безпідставним та необґрунтованим є твердження відповідача про те, що ОСОБА_1 не набув статусу особи, що проходить військову службу, а отже і не має права на переведення на пенсію по інвалідності за Законом №2262.

Відповідно, оскаржуване рішення від 03 липня 2019 року № 46 «Про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з інвалідністю ОСОБА_1 » є протиправним. Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для повторного розгляду відповідачем матеріалів заяви позивача, у тому числі з урахуванням преюдиційності рішення від 20 квітня 2006 року у справі №2а-118/06.

Щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області перевести ОСОБА_1 з 14 червня 2019 року з пенсії за вислугу років на пенсію у зв`язку з інвалідністю внаслідок війни відповідно до статті 18, п. «а» ч. 1 статті 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», призначити та виплатити пенсію у розмірі 80% від суми грошового забезпечення, слід зазначити таке.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України. Документи про призначення пенсії розглядає орган Пенсійного фонду України і не пізніше ніж у 10-денний строк з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії. Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причини орган Пенсійного фонду України видає (надсилає) заявникові не пізніше ніж протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.

Згідно статті 63 Закону № 2262 перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. Перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відповідно до п. «а» ч. 1 статті 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції станом на час звернення позивача із заявою) пенсії у зв`язку з інвалідністю військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах: особам з інвалідністю внаслідок війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Згідно протоколу перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 03 липня 2019 року, перерахунок здійснено у розмірі 70 % грошового забезпечення (вислуга років 25) у розмірі 5085,08 з урахуванням доплати: в т.ч. збільшення основного розміру пенсії (25%); вид підвищення або надбавки до пенсії: інвалід війни 2 групи/при виконанні обов`язків військової служби інвалід війни 2 гр. (ст.7); 1 категорія ЧАЕС (під час служби) інвалід 2 гр. «А»; непрацездатна дитина віком до 18 років ст.16 п. «а» - адресна допомога. Підставою перерахунку зазначено встановлення інвалідності (а.с.176).

Тобто, під час перерахунку пенсії позивача 03 липня 2019 року відповідачем безпідставно здійснено розрахунок з 70 % грошового забезпечення замість визначених пунктом «а» частини 1 статті 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» 80 % грошового забезпечення для осіб з інвалідністю 2 групи.

При цьому відповідач для обґрунтування правомірності обрахунку пенсії у розмірі 70 % грошового забезпечення послався на прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» від 04 квітня 2006 року №3591-ІУ, яким внесено зміни до статті 13 Закону № 2262 та виключено норму щодо підвищення на 10 % пенсії за вислугу років військовослужбовцям учасникам ліквідації наслідків на ЧАЕС.

Колегія суддів критично ставиться до такого посилання пенсійного органу, оскільки вважає, що воно жодного відношення до розглядуваного спору не має.

Так, зазначені в апеляційні скарзі відповідача питання щодо перерахунку пенсійного забезпечення позивача не мають жодного відношення до предмету спору, оскільки ОСОБА_1 не оскаржує перерахунок пенсійного забезпечення, а просить відповідно до статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якою визначено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, призначити пенсію за його вибором, а саме: перевести з 14 червня 2019 року з пенсії за вислугу років на пенсію по інвалідності внаслідок війни відповідно до статті 18, п. «а» ч. 1 статті 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та розрахувати її у розмірі 80% від суми грошового забезпечення, як це передбачено вказаною нормою.

Відповідно до вимог статті 18 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», інвалідність у позивача настала внаслідок захворювання, яке виникло в період проходження служби, що підтверджується наступними документами: експертним висновком Республіканської (регіональної) експертної ради по встановленню причинного зв`язку каліцтва (захворювання) з виконанням роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС від 19 жовтня 2005 року (а.с. 23); свідоцтвом про хворобу ВЛК УМВС в Черкаській області № 691 від 09 грудня 2005 року, де визначено ряд захворювань, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС так і ряд захворювань, пов`язаних з проходженням служби в ОВС (а.с. 24).

Вказані документи беззаперечно надають підстави для застосування відносно ОСОБА_1 статті 18 Закону, оскільки захворювання, що призвело до настання інвалідності, у нього виникло не тільки в період ліквідації аварії на ЧАЕС, але й і в період проходження служби в ОВС.

Таким чином, відповідно до п. «а» ч. 1 статті 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з інвалідністю внаслідок війни 2-ї групи, якою з огляду на встановлені вище обставини справи є позивач, розмір пенсії призначається у розмірі 80% від суми грошового забезпечення.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 та вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не доводять неправомірності вимог позивача.

Таким чином, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-331 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 02 червня 2020 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Г.В. Земляна

Є.І. Мєзєнцев