Справа № 460/1862/20
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2020-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/1862/20 пров. № А/857/4941/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Макарика В.Я.

суддів Матковської З.М., Кузьмича С.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року про зупинення провадження (головуючий суддя в суді першої інстанції Недашківська К.М., м. Рівне) у справі №460/1862/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою суду від 17.03.2020р. на підставі п.5 ч.2 ст.236 Кодексу адміністративного судочинства України зупинено провадження у справі № 460/1862/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій.

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржила позивач ОСОБА_1 , яка в апеляційній скарзі просить ухвалу суду про зупинення провадження скасувати та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного зупинення провадження в справі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що справа № 510/1286/16-а (провадження № 11-345апп19), яка розглядається Верховним Судом, не має жодного відношення до розглядуваної справи № 460/1862/20, оскільки предметом заявленого позову є нарахування та виплата компенсації за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії та зобов`язання пенсійного органу нарахувати таку компенсацію.

При цьому, заборгованість по пенсії була виплачена позивачу у вересні 2018 року, через що сума компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати повинна була виплачена цією ж датою.

Таким чином, про порушення свого права апелянт в будь-якому випадку не могла дізнатися раніше до моменту отримання відповіді від Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області на заяву позивачки щодо нарахування та виплати компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, тобто, 18.09.2019р.

Розглядуваний позов заявлений 12.03.2020р., тобто, в межах шестимісячного строку звернення до суду, передбаченого ст.122 КАС України.

За вказаних обставин правова позиція щодо можливості застосування до спорів, пов`язаних з пенсійним забезпеченням громадян, положень ст.122 КАС України, яка буде сформована Великою Палатою Верховного Суду, за наслідками розгляду адміністративної справи № 510/1286/16-а, не має значення для правильного вирішення справи за розглядуваним позовом, оскільки позивач, звертаючись із позовом, строку звернення до суду не пропустила.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, 12.03.2020р. (згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті) позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправними дії ГУ ПФ України в Рівненській області щодо відмови нарахувати та виплатити компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована в серпні 2013 року на суму 22559,88 грн. згідно Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з вересня 2013 року по серпень 2018 року на суму пенсії 22559,88 грн. згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що провадження у справі за позовом ОСОБА_1 слід зупинити до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 510/1286/16-а, оскільки розглядувана справа є подібною.

При цьому, суд врахував, що ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 02.04.2019р. передано на розгляд до Великої Палати Верховного Суду справу № 510/1286/16-а за позовом до Ізмаїльського об`єднаного управління ПФ України Одеської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

З метою правильного застосування норм матеріального та процесуального права, в тому числі формування обґрунтованої правової позиції щодо застосування строків звернення до суду у спірних правовідносинах про соціальний захист, суд першої інстанції дійшов висновку, що ухвалене рішення Великої Палати Верховного Суду у справі № 510/1286/16-а матиме преюдиціальне значення та безпосередньо впливатиме на вирішення даної адміністративної справи, зокрема, у частині строків звернення до суду, та є достатньою та безумовною підставою для зупинення провадження у справі.

Між тим, з наведеними висновками суду першої інстанції погодитися не можна, з таких причин.

Зупинення провадження в адміністративній справі - це тимчасове припинення вчинення у справі будь-яких процесуальних дій у зв`язку з обставинами, що перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії.

Вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі передбачений ст.236 КАС України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції;

Із змісту наведеної норми слідує, що своїм правом зупинити провадження у справі за розглядуваних обставин суд може скористатися лише за наявності обставин, що створюють об`єктивні перешкоди в розгляді справи, створюють неможливість в її розгляді.

Під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи слід розуміти те, що обставини, які розглядаються у такій іншій справі, не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог тощо.

При цьому норми КАС України не містять визначення терміну «подібні правовідносини».

Тлумачення визначення «подібності правовідносин» міститься, зокрема, у ряді постанов Верховного Суду (від 13.02.2019р. у справі № 802/3999/15-а, від 03.07.2019р. у справі № 826/27404/15 та інші).

За змістом вказаних постанов подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин).

Предметом спору в розглядуваній справі є визнання протиправною відмови відповідача ГУ ПФ України в Рівненській області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсації за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з вересня 2013 році по серпень 2018 року.

Предметом спору в справі № 510/1286/16-а (провадження № 11-345апп19, яка переглядається Верховним Судом) є визнання неправомірними дій пенсійного органу щодо неврахування для обчислення пенсії сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премій до державних, професійних та ювілейних свят та інших виплат; зобов`язання пенсійного органу здійснити перерахунок пенсії як державному службовцю з дати її призначення 17.07.2009р. на виконання ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу», з урахуванням середньомісячної суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премій до державних, професійних та ювілейних свят та інших виплат за 24 календарні місяці.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про подібність спірних правовідносин, оскільки у зазначених справах різний об`єкт та предмет правового регулювання, а також умови застосування правових норм, а тому оскаржувана ухвала суду щодо зупинення провадження у розглядуваній справі № 460/1862/20 до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у справі № 510/1286/16-а є необґрунтованою.

Окрім цього, на думку колегії суддів, формування правових висновків в частині застосування строків звернення до суду в соціальних справах не може бути достатньою правовою підставою для зупинення провадження у справі.

Стосовно застосування строків звернення до суду в розглядуваній справі колегія суддів наголошує на тому, що відповідно до ст.4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до заяви від 20 серпня 2019 року, ОСОБА_1 звернулась до ГУПФ з проханням провести нарахування компенсації за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строку її виплати від 01.09.2013 по 31.08.2018 на її банківський рахунок надійшли банківські кошти в сумі 22559,88 грн згідно Постанови суду (а.с.9-10).

У відповідь на вказане звернення ГУПФ 18.09.2019 повідомило заявника, що підстав для нарахування та виплати компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням термінів їх виплати немає (а.с.15).

06.03.2020 позивач звернулась до суду із цим позовом (а.с.16).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 236 КАС суд має право зупинити провадження у справі в разі: перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції на розгляді у Великої Палати Верховного Суду перебуває справа №510/1286/16-а, предметом розгляду якої є, питання подачі позовної заяви з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

Необхідно вказати, що спір у справі №510/1286/16-а стосується вимог позивача яка з 17.07.2009 отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 90% суми заробітної плати. Однак у зв`язку з тим, що на момент призначення їй пенсії в розрахунок не були включені індексація заробітної плати, матеріальна допомога на оздоровлення до щорічної відпустки, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, премії до державних, професійних та ювілейних свят та інші виплати така особа 01.08.2016 звернулась до відповідного Управління ПФУ за перерахунком пенсії з урахуванням усіх виплат з 17.07.2009 та 08.08.2016 отримала відмову.

Приймаючи справу №510/1286/16-а до розгляду Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 26 червня 2019 року вказала, що в межах розгляду цієї справи виникла виняткова проблема, що полягає у необхідності формування відповідних правових позицій, для чого потрібно надати відповіді на такі питання:

1. Чи можуть судами застосовуватися у спорах стосовно соціального захисту (для обмеження розміру належних особі сум соціальних виплат) шестимісячні строки звернення до суду, встановлені процесуальним законом - КАС (стаття 99 у редакції, що діяла до 15.12.2017, та статті 122 в редакції, що є чинною на сьогодні), якщо предметом спору є неотримання особою регулярних (щомісячних тощо) соціальних виплат, які суб`єкт владних повноважень з власної вини не виплачував фізичній особі або виплачував у неповному розмірі?

2. Чи можуть суди застосовувати строки звернення до суду, встановлені процесуальним законом - КАС (стаття 99 у редакції, що діяла до 15.12.2017, та статті 122 в редакції, що є чинною на сьогодні), для фактичного встановлення строкових меж (може граничних меж) триваючого правопорушення у сфері реалізації соціальних прав та відповідно цим строком обмежувати доступ особи до суду?

3. Чи може бути факт нездійснення перевірки особою, якій державою призначено пенсію або інші постійні соціальні виплати, правильності нарахування уповноваженими суб`єктами владних повноважень конкретних сум таких виплат або невчасне звернення з відповідним позовом до адміністративного суду підставою для судового захисту її прав лише у межах останніх шести місяців, що передують даті звернення до суду?

4. Чи можуть суди не застосовувати відповідний процесуальний строк, а відповідно до частини шостої статті 7 КАС використовувати як аналогію закону до всіх зазначених вище спорів положення частини другої статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ); статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV) та статей 51, 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, а деяких інших осіб» (далі - №2262-ХІІ), в яких міститься норма, згідно з якою нараховані (первинно встановлені за відповідною заявою фізичної особи) суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком?

Відповідно до частини другої статті 46 Закону №1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Згідно із статтями 1, 2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Пунктом 3 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 21.02.2001 №159 (далі Порядок) визначено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Наведене свідчить, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Також, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічний правовий підхід до застосування вказаних норм права викладено Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року, 21 червня 2018 року та 03 липня 2018 року у справах №336/4675/17, 523/1124/17, 521/940/17 відповідно.

У даній справі, як видно із наведеного вище нарахування та виплата позивачу пенсії відбулись у зв`язку із прийняттям пенсійним органом відповідних рішень на виконання Постанови суду.

Відповідачем було порушено строки виплати позивачу, нарахованих їй за рішенням суду сум пенсії.

Про порушення своїх прав позивач дізналася після факту несвоєчасної виплати пенсії та, звернувшись до суду у межах шестимісячного строку, не пропустила строк звернення до суду.

Вказаний підхід узгоджується із позицією Верховного Суду щодо розглядуваної категорії справ у постановах від 12 червня 2019 року №№425/38/17, 425/1162/17.

Відтак доводи відповідача про те, що позивач пропустила шестимісячний строк звернення до суду з позовом є безпідставними.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не погоджується із позицією суду першої інстанції щодо необхідності зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №510/1286/16-а, так як спірні відносини у розглядуваних справах є різними. У даній справі спір стосується виплати компенсації у зв`язку із несвоєчасної виплатою пенсії на виконання Постанови суду, а не самої виплати пенсії чи відповідних доплат до основного розміру пенсії, які не були враховані пенсійним органом при призначені пенсії, як у справі №510/1286/16-а.

Спір про виплату пенсії у належному позивачу розмірі уже вирішений Постановою суду.

При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Таким чином на думку апеляційного суду, немає необхідності зупинення провадження у цій справі до вирішення Великою Палатою Верховного Суду справи №510/1286/16-а, оскільки предметом позовних вимог ОСОБА_1 є виплата компенсації пенсії, у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії на виконання рішення суду, тобто одноразової виплати, а не питання нарахування та виплати такої пенсії, як регулярної щомісячної соціальної виплати через значний проміжок часу.

Тому вирішення питань, що поставлені на розгляд Великій Палаті Верховного Суду у справі №510/1286/16-а не вплинуть на результат розгляду цієї справи. Умови та порядок виплати громадянам компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням терміну його виплати передбачений положеннями вказаного вище Порядку, яким повинен керуватися пенсійний орган при наявності підстав для виплати особі компенсації неотриманого доходу з вини відповідного суб`єкта владних повноважень.

Наведене свідчить про передчасність висновків суду першої інстанції про наявність підстав для зупинення провадження у розглядуваній справі.

Відповідно до статті 320 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином суд першої інстанції не вірно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, відтак, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до цього ж суду для продовження її розгляду.

Керуючись статтями 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 КАС, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року у справі №460/1862/20 скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді З. М. Матковська
С. М. Кузьмич