Справа № 440/2556/20
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/2556/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /далі - позивач, ОСОБА_1 / звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради /далі - відповідач, УСЗН Миргородської міської ради/ про:

- визнання протиправними дій Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни;

- зобов`язання Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради вчинити дії щодо встановлення ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни і видачі відповідного посвідчення /а.с. 1-3/.

Позов обґрунтований тим, що позивач з 01 листопада 1986 року до 10 червня 1987 року працював електрозварювальником 6 розряду на Чорнобильській атомній електростанції та приймав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується копією його трудової книжки та довідкою ДПС "Чорнобильська АЕС" №06-72 від 03 квітня 2017 року. З 12 червня 2007 року позивачу безтерміново встановлено другу групу інвалідності, пов`язану з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради із заявою від 27 лютого 2020 року про встановлення йому статусу "особа з інвалідністю внаслідок війни". Листом Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради №Г-12/01-19 від 19 березня 2020 року позивачу повідомлено про недостатність наданих ним документів, а також запропоновано продовжити пошук первинних документів (наказів, розпоряджень, довідок або інших документів) на підтвердження залучення його до складу формувань Цивільної оборони. З такою відмовою позивач не погоджується та вважає, що надав всі документи, необхідні для встановлення йому статусу "особа з інвалідністю внаслідок війни" відповідно до пункту 9 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Справу розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до записів №4-5 в трудовій книжці серії НОМЕР_1 а.с.7/ та довідки ДСП "Чорнобильська АЕС" №06-72 від 03 липня 2017 року /а.с.8/ ОСОБА_1 у період з 01 листопада 1986 року по 10 червня 1987 року працював на посаді електрозварювальника ручної зварки 6 розряду на Чорнобильській атомній електростанції в порядку переведення із санаторію "Полтава", а також приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно з довідкою Сер. МСЕ серії 7-66 ТЕ №0343125 від 12 червня 2007 року та довідкою серії МСЕ-В1 №003178 від 12 червня 2007 року ОСОБА_1 вперше встановлено ІІ групу інвалідності (80 % втрати працездатності) з 12 червня 2007 року безтерміново внаслідок захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС /а.с. 9-10/.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого Полтавською обласною державною адміністрацією 30 серпня 2019 року, ОСОБА_1 отримав статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 1) /а.с. 6/.

ОСОБА_1 звернувся до Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради із заявою від 27 лютого 2020 року (вх №Г0119/12 від 28 лютого 2020 року) про надання статусу інваліда війни. До вказаної заяви додав: копію посвідчення серії НОМЕР_2 , копію паспорта серії НОМЕР_3 , копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 , довідки МСЕ №0343125 та серії МСЕ-В1 №003178 , експертний висновок про те, що захворювання пов`язане з роботою на ЧАЕС, довідку про роботу на ЧАЕС /а.с.19/.

Листом Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради №Г-12/01-19 від 19 березня 2020 року /а.с. 20-21/ ОСОБА_1 повідомлено, що учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС можуть отримати статус особи з інвалідністю внаслідок війни за умови виконання норм пункту 1 або пункту 9 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а саме належності особи: до військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами; або до осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Статус встановлюється на підставі документів, які повинні містити інформацію про розпорядчий документ (наказ чи розпорядження) щодо залучення підприємства, установи до роботи у складі Цивільної оборони та розпорядчий документ підприємства, установи про залучення осіб до складу вказаного формування. Штаб Цивільної оборони Полтавської області, як орган управління Цивільної оборони області (зараз Управління з питань цивільного захисту Полтавської обласної державної адміністрації) повідомив, що не посилав жодного формування цивільної оборони в район проведення робіт для участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та надав роз`яснення, що в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь три зведені загони Цивільної оборони: Київської, Житомирської та Чернігівської областей. Також до складу формувань Цивільної оборони входив особовий склад Штабів ЦО, який направлявся до складу оперативних груп Цивільної оборони України (м. Чорнобиль) та Цивільної оборони Київської області. Також повідомлено про те, що надання ОСОБА_1 довідки МСЕК №0343125 від 12 червня 2007 року, експертного висновку Полтавської регіональної міжвідомчої експертної ради №11 від 04 червня 1992 року та довідки про заробітну плату №135 від 05 квітня 2017 року недостатньо для встановлення статусу "особа з інвалідністю внаслідок війни" та запропоновано продовжити пошук первинних документів (наказів, розпоряджень, довідок або інших документів) на підтвердження залучення його до складу формувань цивільної оборони .

Розцінивши цей лист як відмову у наданні йому статусу "особа з інвалідністю внаслідок війни", позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначаються Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (надалі - Закон №3551-XII).

Відповідно до частини другої статті 4 Закону №3551-ХІІ до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

За пунктом 9 частини другої статті 7 Закону №3551-ХІІ до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відтак, умовами для набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону № 3551-ХІІ, є: 1) настання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; 2) участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII (далі - Закон №796-ХІІ) учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Положенням про невоєнізовані формування Цивільної оборони СРСР, затвердженим наказом начальника Цивільної оборони СРСР від 06.06.1975 №90, та Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18.03.1976 №1111, було передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Судом встановлено, а відповідачем не заперечується фактична участь позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також настання у позивача інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з його участю у ліквідації цих наслідків, про що свідчать довідка Сер. МСЕ 7-66 ТЕ №0343125 від 12 червня 2007 року, довідка Серії МСЕ-В1 №003178 від 12 червня 2007 року, посвідчення серії НОМЕР_2 від 30 серпня 2019 року, трудова книжка ОСОБА_1 від 27 жовтня 1986 року, довідка ДПС "Чорнобильська АЕС" №06-72 від 03 квітня 2017 року.

Водночас статус осіб з інвалідністю внаслідок війни розповсюджується на осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, на підставі Закону України "Про внесення змін до статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 15 червня 2004 року № 1770-IV .

З пояснювальної записки до проекту Закону № 1770-IV вбачається, що до категорії осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, законодавець запропонував віднести вузьку категорію осіб, а саме: "1300 осіб, які з перших днів аварії разом з військовослужбовцями виконували роботи у тридцятикілометровій зоні найвищого радіоактивного забруднення у складі мобільних загонів спецзахисту формувань Цивільної оборони, що знаходилися в структурі Міністерства оборони колишнього Союзу РСР, діяли за його статутом та підпорядковувалися військовому командуванню. Перелік робіт, які провадились цими загонами, включає: проведення радіаційної розвідки, гасіння пожеж на забруднених радіонуклідами торфовищах, дезактивацію доріг, жилих та адміністративних будинків, спецобробку техніки на пунктах дезактивації, доставку дезактиваційних речовин та інші. Роботи провадились у складі військових формувань. Є усі архівні документи на підтвердження цих фактів. Проте при виконанні тих же робіт, що й особи мобілізовані військкоматами до інших військових формувань, інваліди з цієї малочисельної категорії ліквідаторів не прирівняні до інвалідів війни Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Пояснити це можна лише тим, що на час прийняття спільного наказу Міністерства праці та соціальної політики і Міністерства оборони України 1 грудня 1997 року про прирівняння інвалідів-ліквідаторів з числа призваних через військкомати до інвалідів війни загони Цивільної оборони вже були виведені зі складу Міністерства оборони і випали з поля зору законотворців. За час, що пройшов з дня Чорнобильської катастрофи, більше 130 бійців вже померли, близько 200 є інвалідами. Для цих двохсот ще живих інвалідів прирівняння у правах до їхніх товаришів, з якими вони пліч-о-пліч ліквідували наслідки жахливої катастрофи, було б актом відновлення справедливості, хоч і запізнілим".

Таким чином, наявність у особи права на отримання посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни пов`язана саме з документальним підтвердженням участі цієї особи у загонах спецзахисту формувань Цивільної оборони, що знаходилися в структурі Міністерства оборони колишнього Союзу РСР.

При цьому суд зауважує, що належне документальне підтвердження безпосередньої участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони є істотною умовою отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, позаяк в протилежному випадку відповідний статус (на підставі пункту 9 частини другої статті 7 Закону №3551-ХІІ) поширюватиметься на всіх, хто належить до категорії осіб, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і її наслідків та мають статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (підпункт 1 частини першої статті 9 Закону №796-ХІІ). Це пояснюється тим, що крім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно з розпорядженням керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 травня 2018 року у справі №279/12162/15-а, від 07 червня 2018 року у справі №377/797/17, від 07 жовтня 2019 року у справі №676/1505/17, від 31 жовтня 2019 року у справі №826/5572/17, від 20 грудня 2019 року у справі №315/594/15-а(2-а/315/29/15) та від 27 лютого 2020 року у справі №537/5039/16-а.

Оскільки матеріали справи не містять належного документального доказу на підтвердження безпосередньої участі позивача у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони, суд доходить висновку про відсутність у позивача права на набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону № 3551-ХІІ.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_8 ) до Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради (вул. Гоголя, буд. 92, м.Миргород, Полтавська область, 37600, ідентифікаційний код 25167057) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк