Справа № 160/9826/19
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2020-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 червня 2020 року м. Дніпросправа № 160/9826/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року (головуючий суддя - Рищенко А.Ю.) в адміністративній справі

за позовом Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут»

до ОСОБА_1

про стягнення коштів на відшкодування витрат, -

ВСТАНОВИВ:

Військовий інститут танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» (далі - Позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі - Відповідач), в якому просив суд:

стягнути з ОСОБА_1 на користь Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» 322601,14 грн. на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням його у навчальному закладі

В обґрунтування позову зазначено про те, що ОСОБА_1 проходив навчання та військову службу у Військовому інституті танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» з 31.07.2015 по 19.04.2018 на посаді курсанта. Відповідно до розділу II «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, контракт про проходження військової служби (навчання) був укладений з відповідачем 15.08.2015. Надалі, 19.04.2018 контракт про проходження військової служби, укладений між Міністерством оборони України, в особі начальника факультету і відповідачем був достроково розірваний, через небажання продовжувати навчання. Відповідно до пункту 1 (абз. 6) Контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України від 19.04.2018, ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходив військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу. Отже, ОСОБА_1 зобов`язався відшкодувати витрати на утримання під час навчання, про що свідчить його рапорт та особистий підпис на довідках-розрахунках. Оскільки Відповідачем вказані кошти добровільно не сплачені, Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення таких витрат з Відповідача.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27січня 2020 року по справі №160/9826/19 адміністративний позов Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» до ОСОБА_1 про стягнення коштів на відшкодування витрат - задоволено.

Відповідач - ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги, а саме: стягнути з ОСОБА_1 на користь Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час проходження військової служби (навчання) у розмірі 111966 грн. 62 коп.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що суд першої інстанції не дослідив належним чином тих обставин, що з урахуванням п. 5 Постанови КМУ від 12 липня 2006 року №964 та п. 2.1.1.1 Наказу Міноборони 16 липня 2007 року N419/831/240/605/537/219/534 Відповідач повинен відшкодувати Позивачу лише грошове забезпечення за останні 14 місяців до розірвання контракту у розмірі 111966,62 грн.

02 червня 2020 року на електронну пошту Третього апеляційного адміністративного суду надійшло письмове клопотання Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» про відкладення розгляду справи, призначеного на 03.06.2020 о 09:40, у зв`язку з неможливістю дістатися до суду через установлення на всій території України карантину відповідно до Постанови КМУ від 11.03.2020 №211.

Колегія суддів, з урахуванням думки представника Відповідача, порадившись на місці ухвалила відмовити в задоволенні клопотання Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» про відкладення розгляду справи, з огляду на послаблення з 01 червня 2020 року карантинних заходів, у тому числі щодо фактичного відновлення міжміського й міжобласного транспортного сполучення.

Позивач, який був належним чином сповіщений про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання свого представника не направив, про причини його неявки суд не сповістив.

За таких обставин, колегія суддів, з урахуванням думки представника Відповідача, ухвалила розглянути справу без участі представника Позивача.

В судовому засіданні представник Відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника Відповідача, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що старший солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 24 квітня 2015 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с. 59).

15 серпня 2015 року між Міністерством оборони України в особі начальника факультету військової підготовки НТУ «ХПІ» полковника Серпухова О.В. та Каревським Олексієм Дмитровичем укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами (слухачами) вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу. Відповідач ознайомився з умовами контракту та прийняв на себе всі зазначені в ньому зобов`язання, про що свідчить підпис ОСОБА_1 у контракті (а.с. 7-8).

Відповідно до абз. 6 п. 1 Контракту про проходження військової служби (навчання) від 15.08.2015 ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходив військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.

Згідно з копією витягу з наказу начальника Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» (по стройовій частині) від 19.04.2018 №85 молодшого сержанта ОСОБА_1 відраховано з 19.04.2018 від подальшого навчання в університеті, у зв`язку з розірванням контракту, через відмову від проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу та відповідно до п. «и» ч. 6 та п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) (а.с. 11-12).

У вказаному наказі також зазначено, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 «Про затвердження порядку відшкодування курсантами витрат пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» підлягають відшкодуванню витрати, пов`язані з утриманням під час проходження військової служби (навчання) у інституті молодшого сержанта ОСОБА_1 в сумі 322601,14 грн.

Згідно із довідками-розрахунками коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 , з якими він був ознайомлений під особистий підпис, фактичні витрати, пов`язані з утриманням складають 322601,14 грн., з них: грошове забезпечення у сумі 256710,71 грн., витрати за проживання у сумі 13698,59 грн., витрати за харчування 52191,84 грн. (а.с. 16-17).

З огляду на добровільну несплату Відповідачем витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 322601,14 грн. Позивач звернувся до суду з позовом у даній справі.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, Відповідач не відшкодував у повному обсязі кошти, які витрачені на його утримання, а тому такі підлягають стягненню в судовому порядку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» порядок проведення підготовки громадян України для проходження військової служби на посадах осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу встановлюється Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, спільно з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Згідно з ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачений обов`язок громадян, яких відраховано з військових навчальних закладів Збройних Сил України через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, відшкодувати витрати, пов`язані з їх утриманням відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року №964 (далі - Порядок №964).

Цей Порядок визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу (далі - вищі навчальні заклади) відповідно до п. «е», «є», «ж», «и», «і» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі.

Відповідно до п. 3 Порядку №964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.

Пункт 4 Порядку №964 передбачає, що розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

На виконання п.3 Порядку №964 спільним наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року №419/831/240/605/537/219/534 затверджено Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30 липня 2007 року за №863/14130), яким врегульовано механізм відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, у тому числі у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання) через небажання продовжувати навчання.

Відповідно до п. 2.3 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу вищого навчального закладу. Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу вищого навчального закладу.

Відповідно до п. 7 Порядку №964 у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

З матеріалів справи встановлено, що укладаючи з Позивачем контракт Відповідач був ознайомлений з умовами такого контракту, у тому числі щодо добровільного зобов`язання, зокрема відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу. (а.с. 7 зворотній бік)

Колегія суддів бере до уваги і те, що з довідками-розрахунками (а.с. 16-17), на підставі яких Відповідачем розраховані витрати, що підлягають відшкодуванню, Позивач був ознайомлений під підпис 19 квітня 2018 року.

Більш того, на вказаних довідках-розрахунках Позивач власноруч зазначив про те, що з розрахунками ознайомлений та претензій не має.

Щодо доводів апеляційної скарги Відповідача стосовно того, що ОСОБА_1 на момент укладання контракту з Відповідачем не було вислужено строк строкової військової служби, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що Відповідач на підтвердження вказаних доводів ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції не надав жодних доказів.

Натомість, в матеріалах справи міститься витяг із наказу начальника Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» (по стройовій частині) від 19.04.2018 №85, в якому зазначено про те, що молодший сержант ОСОБА_1 строкову військову службу вислужив, а саме: 2 роки 6 місяців (а.с. 11).

Крім того, відповідно до витягу із наказу Начальника гвардійського ордена Червоної Зірки факультету військової підготовки імені Верховної Ради України Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» (по стройовій частині) на продовольче забезпечення із сніданку з 15 серпня 2015 року зараховано молодшого сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 . Вислуга років у Збройних Силах України станом на 15 серпня 2015 року становить 02 роки 03 місяці 27 днів. (а.с. 10).

Поряд із зазначеним, колегія суддів бере до уваги і те, що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції в судовому засіданні представник Відповідача вказав про те, що Відповідач проходив строкову військову службу, під час якої уклав контракт на проходження військової служби за контрактом, яка тривала близько двох років, після чого під час проходження військової служби за контрактом Відповідач уклав контракт з Позивачем про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами (слухачами) вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» строки строкової військової служби в календарному обчисленні встановлюються для солдатів і матросів, сержантів і старшин, які проходять строкову військову службу в Збройних Силах України та інших військових формуваннях, - до 18 місяців.

Зазначене у свій сукупності свідчить про те, що оскільки Відповідач вислужив встановлений законодавством строк строкової військової служби до вступу до Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», то Позивач правомірно розрахував витрати, пов`язані з утримання у вищому навчальному закладі, згідно з абз. 1 п. 5 Порядку №964 за весь період навчання ОСОБА_1 .

Щодо доводів Відповідача про те, що останній зобов`язаний відшкодувати лише фактично отримане грошове забезпечення, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Згідно з абз. 1 п. 5 Порядку №964 витрати відшкодовуються у повному розмірі курсантами, які вислужили встановлений законодавством строк строкової військової служби до вступу у вищий навчальний заклад, курсантами жіночої статі - за весь період навчання.

Підпунктами 2.1.1.1., 2.1.2.1., 2.1.3.1., 2.1.4.1., 2.1.5.1., 2.1.6.1. Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого спільним наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року №419/831/240/605/537/219/534, передбачено, що:

Курсанти, які підпадають під дію пункту 5 Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року N 964 (964-2006-п) (далі - Порядок), за визначений період навчання відшкодовують фактично отримане грошове забезпечення.

Для курсантів, які підпадають під дію пункту 5 Порядку (964-2006-п), утримання провадиться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником продовольчої служби, за визначений період навчання (у тому числі перебування на стажуванні, на лікуванні, на польовому виході тощо, за винятком терміну перебування у відпустках).

Для курсантів, які підпадають під дію пункту 5 Порядку (964-2006-п), утримання провадиться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником речової служби, про вартість фактично отриманого речового майна та лазне-прального забезпечення.

Курсанти, які підпадають під дію пункту 5 Порядку (964-2006-п), відшкодовують вартість фактично отриманих послуг за відповідний період навчання.

Курсанти, які підпадають під дію пункту 5 Порядку (964-2006-п), відшкодовують фактичні витрати на їх перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад за визначений період навчання.

Курсанти, які підпадають під дію пункту 5 Порядку (964-2006-п), витрати на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв відшкодовують за визначений період навчання, за винятком терміну перебування у відпустках.

Із зазначеного випливає те, що Відповідач в силу приписів Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого спільним наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року №419/831/240/605/537/219/534 зобов`язаний відшкодувати Позивачу не лише фактично отримане грошове забезпечення, а й інші види витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, що спростовує доводи останнього наведені в апеляційній скарзі.

Матеріали даної справи не містять доказів добровільного відшкодування у повному обсязі Відповідачем суми витрат на утримання у Військовому інституті танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут».

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що, будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, Відповідач не відшкодував у повному обсязі кошти, які витрачені на його утримання, а тому такі підлягають стягненню в судовому порядку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення позовних вимог прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги Відповідача висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу Відповідача - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року по справі №160/9826/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 04 червня 2020 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова