Справа № 560/766/20
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/766/20
РІШЕННЯ

іменем України

04 червня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Ліквідаційна комісія УМВС України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій щодо повернення матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги та зобов`язання прийняти рішення про нарахування та виплату позивачеві одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що з 1994 року по 31 березня 2013 року проходив службу в органах внутрішніх справ. Під час проходження служби захворів та за результатами медичного огляду ВЛК УМВС України в Хмельницькій області був визнаний непридатним до військової служби, оскільки встановлено, що набуте захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

20.03.2013 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності та виплачена відповідна одноразова допомога в розмірі, передбаченому законом.

У зв`язку з погіршенням стану здоров`я позивач звернувся до Хмельницької обласної МСЕК для проведення наступного обстеження. У подальшому позивачу встановлено другу групу інвалідності, захворювання визнане таким, що пов`язане з проходженням служби в ОВС. У зв`язку з цим позивач звернувся до Ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області з заявою та документами, необхідними для виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням вищої групи інвалідності.

Натомість, Міністерство внутрішніх справ України листом повідомило про повернення матеріалів заяви у зв`язку з тим, що вища група інвалідності позивачу призначена поза межами 2-річного строку від дати первинного огляду. Позивач з цим не погодився.

Провадження у справі відкрите за правилами спрощеного позовного провадження. Суд залучив до участі у справі третю особу без самостійних вимог Ліквідаційну комісію УМВС України в Хмельницькій області.

Міністерством внутрішніх справ України поданий відзив, у якому у задоволенні позову просить відмовити.

Покликається на те, що позивачу після встановлення 3-ї групи інвалідності була призначена та виплачена одноразова грошова допомога. У той же час, лише у 2019 році позивач пройшов повторний медичний огляд, за результатами якого йому встановлено вищу групу інвалідності. Відповідач вважає, що підстави для виплати допомоги за вищу групу інвалідності відсутні, оскільки встановлено, що з дати первинного огляду пройшло більше ніж 2 роки.

Від Ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області надійшли пояснення, у яких зазначається, що заява позивача разом з відповідним висновком та документами була скерована уповноваженому Департаменту МВС для прийняття рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги. За результатом розгляду матеріалів Департаментом фінансово-облікової політики МВС України документи були повернуті Ліквідаційній комісії як такі, що не відповідають вимогам законодавства ( лист ДФОП МВС від 16 грудня 2019 року №1700/121/29/05) Ліквідаційна комісія повідомила позивача про відповідь МВС України, однак будь-яких рішень про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги самостійно не приймала, оскільки таке рішення приймається на рівні МВС України.

Суд відмовив у призначенні у справі судового засідання та витребував у відповідача додаткові докази, які були надані 28.05.2020 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 1994 року по 31 березня 2013 року проходив службу в органах внутрішніх справ України.

20.03.2013 року позивачу встановлена ІІІ група інвалідності, інвалідність пов`язана з проходженням служби в ОВС, що ніким не заперечується. У зв`язку з цим позивачу була нарахована та виплачена одноразова грошова допомога в сумі 22 932 грн. у зв`язку з встановленням інвалідності ІІІ групи, що також є обставиною, яку ніхто під сумнів не ставить.

У зв`язку з погіршенням стану здоров`я позивач у подальшому проходив повторне медичне обстеження у Хмельницькій обласній МСЕК. 25.11.2019 року ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується випискою із акту огляду МСЕК до довідки серія АВ № 0054422 та довідкою МСЕК № 0050884 від 25.11.2019 року ( наявні у справі)

09.12.2019 року позивач звернувся із заявою до УМВС України в Хмельницькій області про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із призначенням II ( вищої) групи інвалідності.

УМВС України в Хмельницькій області 16.12.2019 року складений висновок про призначення позивачеві одноразової грошової допомоги в сумі 401400 грн., який разом з іншими матеріалами був скерований Міністерству внутрішніх справ України для прийняття рішення.

Як вбачається з листа Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України № 681/15-2020 від 10.01.2020 року, який надано на ухвалу суду, зазначений висновок та інші документи стосовно позивача були повернуті Ліквідаційній комісії УМВС України в Хмельницькій області у зв`язку з їх невідповідністю вимогам п. 4 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850.

Управління МВС України в Хмельницькій області листом від 16.01.2020 року повідомило позивача про повернення документів, оскільки вони не відповідають вимогам законодавства, з посиланням на відсутність права на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, оскільки з дати первинного огляду МСЕК минуло більше 2 років.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ (далі - Закон №565-ХІІ) держава гарантує працівникам міліції соціальний захист.

Частиною 6 ст.23 Закону №565-ХІІ передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності І групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівникові міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Кабінет Міністрів України затвердив Порядок №850, який регулює умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції. Вказана постанова набрала чинності з 31 жовтня 2015 року та є чинною на цей момент.

Згідно з підпунктом 2 п.2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Орган МВС в місячний строк після надходження зазначених у п.8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови (п.9 Порядку №850)

Наведена норма передбачає, що МВС приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених п.14 Порядку №850, про відмову в призначенні грошової допомоги, причому підстави для відмови у виплаті грошової допомоги чітко перераховані у п.14 Порядку, зокрема, призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком:

вчинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку;

учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;

навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом);

подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Крім вищенаведених, інших підстав для відмови у виплаті грошової допомоги п. 14 Порядку №850 не передбачає.

Судом встановлено, що МВС України на підставі п. 4 Порядку №850 фактично відмовлено позивачу у виплаті грошової допомоги з посиланням на те, що після встановлення йому 2 групи інвалідності сплив дворічний термін від дати первинного огляду.

Відповідно до п. 4 Порядку №850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Отже, у п. 4 Порядку передбачено, що право на одноразову грошову допомогу у більшому розмірі у працівника міліції виникає, якщо він після повторного огляду отримав вищу групу інвалідності.

Одночасно, відповідно до Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1317 від 3 грудня 2009 року, повторний огляд інвалідів з нестійкими, оборотними змінами та порушеннями функцій організму з метою визначення ефективності реабілітаційних заходів, стану здоров`я і ступеня соціальної адаптації проводиться раз на один-три роки.

Таким чином, момент встановлення вищої групи інвалідності не залежить цілковито від волі інваліда, а обумовлюється, у тому числі, і внутрішніми протоколами діяльності відповідних установ медико-соціальної експертизи.

У зв`язку з цим, посилання відповідача на п. 4 Порядку №850 як на підставу повернення матеріалів є протиправним.

Одночасно суд звертає увагу на те, що ніким не заперечується і не спростована та обставина, що інвалідність позивача виникла з причин, пов`язаних саме з виконанням ним службових обов`язків, що підтверджується усіма медичними документами. Рішення Хмельницького обласного МСЕК недійсними не визнавались, причинно-наслідковий зв`язок інвалідності позивача з виконанням службових обов`язків не оспорюється.

На думку суду, формулювання причин повернення матеріалів позивача, наведене у листі відповідача від 10.01.2020 року, не відповідає вимогам щодо обґрунтованості, чіткості та зрозумілості актів суб`єктів влади. Крім того, на вимогу суду не було надано будь-який розпорядчий акт відповідача, з якого вбачалась конкретна підстава для відмови у призначенні допомоги відповідно до положень п.14 Порядку №850.

Натомість, та причина повернення документів, яка була зазначена у листі відповідача, не відповідала підставам, передбаченим Порядком.

Верховний Суд у аналогічних справах неодноразово висловлював правову позицію щодо того, що суб`єкт влади повинен чітко зазначати саме ту підставу відмови, яка передбачена п.14 Порядку №850 ( постанова від 13.02.2018 року у справі № 808/1866/16, від 28.03.2019 року у справі № 296/10138/16-а, від 12.09.2019 року у справі № 823/194/16 та інші)

Слід звернути увагу на те, що п. 4 Порядку №850 не обмежує право інваліда отримати допомогу у разі встановлення йому вищої групи інвалідності, оскільки визначає лише особливості виплати суми такої допомоги залежно від настання тої чи іншої події.

У рішенні від 16 вересня 2015 року у справі №21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосуванні практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02).

Відповідно до КАС України суд може вийти за межі позовних вимог у разі необхідності ефективного захисту порушених прав та інтересів особи.

Суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та визнати необґрунтованими підстави рішення про повернення матеріалів ОСОБА_1 , які були викладені листом № 681/15-2-2- від 10.01.2020 року, та відповідні дії, пов`язані з поверненням документів. Також необхідно зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути та вирішити відповідно до вимог закону питання призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Суд звертає увагу відповідача на те, що суб`єкт влади не може посилатись на підстави відмови, яким суд вже надав оцінку, визнавши їх протиправними.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задовольнити.

Визнати необґрунтованими та протиправними підстави повернення матеріалів про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, які були зазначені у листі Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України № 681/15-2020 від 10.01.2020 року, а також дії, пов`язані з поверненням документів.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути та вирішити відповідно до вимог Закону питання про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІІ-ї групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 04 червня 2020 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Міністерство внутрішніх справ України (вул. Богомольця, 10, Мсп601, Центральна Частина Києва, Київ,01601 , код ЄДРПОУ - 00032684)

Головуючий суддя І.С. Козачок