Справа № 120/1550/20-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2020-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 червня 2020 р. Справа № 120/1550/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ

У Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач, ГУ Пенсійного фонду України). У позовній заяві позивач просить:

- визнати протиправним рішення відповідача від 16.01.2020 № 19 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати відповідача призначити і виплачувати пенсію за віком з 04.08.2019 згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із урахуванням стажу роботи вказаного у трудовій книжці та заробітної плати згідно довідки від 12.08.2019 № 01-19/565 в СТОВ «Малинівське».

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 27.11.2019 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням відповідача від 16.01.2020 № 19 відмовлено у призначенні пенсії.

Рішення мотивовано тим, що згідно поданих документів, страховий стаж позивача складає 15 років 8 місяців 18 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком, оскільки відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років, мають особи за наявності страхового стажу не менше 26 років.

Також відповідач зазначив, що до страхового стажу не зараховано період трудової діяльності у СТОВ «Малинівське» за період з 1984 - 2000, оскільки встановлено невідповідність імені особи у архівній довідці про заробітну плату від 12.08.2019 № 01-19/565 в якій зазначено ім`я « ОСОБА_2 », однак згідно паспортних даних ім`я заявника « ОСОБА_3 ».

Позивач вважає рішення відповідача від 16.01.2020 № 19 про відмову у призначенні пенсії за віком протиправним, тому, з метою захисту свої прав та законних інтересів, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Ухвалою від 13.04.2020 відкрито провадження у справі та вирішено її розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім, того відповідачеві встановлено 15 - ти денний строк з дня вручення копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Також ухвалою від 04.05.2020 витребувано за ініціативою суду у ГУ ПФУ у Вінницькій області матеріали пенсійної справи ОСОБА_1

02.06.2020 на адресу суду від ГУ ПФУ у Вінницькій області надійшли витребувані докази та відзив на позовну заяву, у якій відповідач просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Як підставу для відзиву відповідач зазначає, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із невідповідністю імені позивача в архівній довідці про заробітку плата та паспортних даних, оскільки в довідці зазначено ім`я « ОСОБА_2 », а в паспортних даних « ОСОБА_3 ».

З огляду на викладене відповідач вважає що рішення від 16.01.2020 № 19 прийняте правомірно, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

27.11.2019 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (а.с.43-44).

Рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області від 16.01.2020 № 19 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Рішення мотивовано тим, що відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01.01.2019 по 31.12.2019 не менше 26 років.

Відмовляючи у призначенні пенсії за віком відповідач зазначив про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду трудової діяльності в СТОВ «Малинівське» з 1984 по 2000 рік, оскільки єдиний документ в підтвердження цього періоду страхового стажу, що наданий позивачем є архівна довідка про заробітну плату від 12.08.2019 № 01-19/565. Однак, відповідач дійшов висновку про неможливість встановлення приналежності довідки позивачу, оскільки згідно архівної довідки про заробітну плату від 12.08.2019 № 01-19/565 встановлено невідповідність імені особи з паспортними даними, так як в довідці зазначено ім`я « ОСОБА_2 », а в паспортних даних позивача « ОСОБА_3 ». При цьому, запис у трудову книжку позивача про спірний період його роботи не внесено.

Тому, відповідач зазначив, що згідно наданих документів, страховий стаж позивача складає 15 років 8 місяців 18 днів, а відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01.01.2019 по 31.12.2019 не менше 26 років, а тому страховий стаж є недостатнім для призначення пенсії за віком (а.с.39-40).

Не погоджуючись із рішенням відповідача від 16.01.2020 № 19, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У спірних правовідносинах із 01.01.2004 таким законом є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, який був прийнятий на зміну положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII.

Статтею 8 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років.

Згідно ч. 3 ст. 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 15 до 16 років.

З огляду на вказані вище норми пенсійного законодавства особа, для набуття права на пенсію за віком в період з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року, повинна досягти 60 років та мати загальний страховий стаж не менше 26 років.

Згідно вимог ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон від 05.11.1991 № 1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 , позивач у спірний період:

- 25.01.1984 звільнений з посади водія третього класу;

- з 02.11.1998 по 16.04.1999 працював на посаді старшого кочегара Малинівської середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів;

- з 30.10.1999 по 30.03.2000 працював на посаді старшого кочегара Малинівської середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів;

- з 20.10.2000 по 15.04.2001 працював на посаді кочегара Малинівської середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів.

Отже, оглянута судом копія трудової книжки позивача не містить записів про його роботу у період з 1984 по 2000 рік у СТОВ «Малинівське», адже внесені записи стосуються лише періодів з 02.11.1998 по 16.04.1999, з 30.10.1999 по 30.03.2000 та з 20.10.2000 по 15.04.2001 (а.с.52-56). Відтак, трудова книжка не є достатнім доказом для врахування спірного періоду з 1984 по 2000 рік до страхового стажу ОСОБА_1 .

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Судом встановлено, що на підтвердження трудової діяльності у період з 1984 по 2000 рік у СТОВ «Малинівське», позивачем 05.08.2019 направлено запит до Об`єднаного трудового архіву Літинського району Вінницької області.

Згідно архівної довідки Об`єднаного трудового архіву Літинського району Вінницької області від 12.08.2019 № 01-19/566 позивача повідомлено, що згідно рішення загальних зборів колгоспників від 18.02.1993 колгосп ім. 22 з`їзду КПРС с. Малинівка реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) «Малинівське».

Рішенням загальних зборів членів КСП «Малинівське» від 15.02.2000 року (протокол № 1) колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) «Малинівське» реформовано в сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю (СТОВ) «Малинівське».

Також позивача повідомлено, що ухвалою Господарського суду Вінницької області від 19.04.2007 по справі № 5/4-06 СТОВ «Малинівське» ліквідовано, як юридичну особу, а документи по особовому складу передані на зберігання в об`єднаний трудовий архів Літинського району (а.с.48).

Відповідно до архівної довідки про заробітну плату від 12.08.2019 № 01-19/565 виданої Об`єднаним трудовим архівом Літинського району Вінницької області зазначено, що у документах СТОВ «Малинівське» с. Малинівка за період з 1984 по 2000 рік значиться ОСОБА_4 (так у документі), де вказано його заробітну плату (а.с.45-47).

Зі змісту архівних довідок, суд дійшов висновку, що довідка від 12.08.2019 № 01-19/565 про заробітну не підтверджує період роботи позивача з 1984 по 2000 рік в СТОВ «Малинівське», оскільки вона видана стосовно іншої особи ( ОСОБА_4 ), ім`я якої є відмінним від імені позивача в його паспорті.

Інших ідентифікуючих даних, окрім прізвища, ім`я та по-батькові довідка не містить

Суд зазначає, що згідно паспортних даних позивача серії НОМЕР_1 , виданого Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області 09 серпня 2000 року, прізвище ім`я по батькові значиться як ОСОБА_1 , по-російськи ОСОБА_5 (а.с.9-10), а не " ОСОБА_2 " як вказано у довідці.

Таким чином, записи в довідці про заробітну плату від 12.08.2019 № 01-19/565 не відповідають паспортним даним позивача, а тому, суд дійшов висновку, що у зв`язку із встановленням розбіжностей в імені позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до положень п. 26 Порядку № 637, передбачено: якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Суд зазначає, що встановлення юридичного факту врегульовано нормами Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), та вирішення даного питання відновиться до підсудності місцевих загальних судів.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Таким чином, законодавством встановлено порядок подання до органів Пенсійного фонду документів про призначення та/або перерахунок пенсії та вимоги до таких документів, які не допускають зазначення даних у них, які не збігаються із даними паспорту особи, яка звернулася щодо її прізвища, ім`я та по батькові. Підтвердження факту приналежності документів, що містять суперечності певній особі здійснюється в рамках цивільного окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Суд може встановлювати факти, які й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав.

У зв`язку із розбіжностями в написанні ім`я позивача у паспорті та довідці про заробітну плату, що підтверджує період роботи в СТОВ «Малинівське», суд зазначає про необхідність встановлення фактів належності позивачу наданої довідки, що дасть ОСОБА_4 підстави у подальшому звернутися до Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області з метою призначення пенсії за віком.

Натомість у рамках розгляду адміністративної справи суд позбавлений можливості встановити приналежність довідки позивачу, як і тривалість його страхового стажу в СТОВ «Малинівське» у період з 1984 по 2000 рік, адже інші докази в підтвердження цих обставин в матеріалах пенсійної справи відсутні.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши підстави відмови ОСОБА_4 у призначенні пенсії за віком, що викладені в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 16.01.2020 № 19, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення є правомірним та не підлягає скасуванню, оскільки у матеріалах пенсійної справи відсутні документи, які б підтверджували страховий стаж позивача у спірний період в СТОВ «Малинівське».

Як наслідок, не підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги - про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити і виплачувати ОСОБА_4 пенсію за віком з 04.08.2019 згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із урахуванням стажу роботи вказаного у трудовій книжці та заробітної плати згідно довідки від 12.08.2019 № 01-19/565 в СТОВ «Малинівське».

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, сплачена позивачем при зверненні до суду сума судового збору відшкодуванню не підлягає.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, Законом України від 30.03.2020 № 540-IX суд

ВИРІШИВ

У задоволенні вимог адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п. 9 Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30 березня 2020 року № 540-IX, строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, ).

Суддя Богоніс Михайло Богданович