Справа № 2-а-2498-10-1012
Суддя: Слободян Н. П.
Дата ухвалення: 2010-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Іванківський районний суд Київської області
Справа 2-а-2498 2010 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2010 року суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П., розглянувши в смт. Іванків у письмовому провадженні справу за адміністративними позовами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області про визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов`язання здійснення перерахунку та виплати підвищення до пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовами (об`єднаними ухвалою суду в одне провадження), в якій просять визнати неправомірною бездіяльність відповідача по виплаті їм підвищення пенсії в розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату їм підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», починаючи з 09.07.2007 року.

В обґрунтування вимог вказують, що вони, як діти війни, відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни мають право на отримання щомісячної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, однак, така допомога відповідачем виплачувалась у значно меншому розмірі.

Позивачами надано відповідь відповідача, де зазначено про відсутність коштів для такої виплати, так як не передбачена стаття видатків у бюджеті Пенсійного фонду України на покриття витрат по сплаті щомісячної допомоги дітям війни. Пенсійний фонд діяв відповідно до бюджетного законодавства та постанов КМ України.

Позивачі у судове засідання не з*явилася, у позовах просили справу розглянути без їх участі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи, про що є підтвердження у матеріалах справи, у запереченні позовні вимоги не визнав повністю, просить справу розглянути без участі представника управління. Наполягали на застосуванні строку позовної давності, передбаченого ст. 99 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступного.

Позови подані 29 жовтня 2010 року (згідно штампів на поштових конвертах).

Судом встановлено, що кожен з позивачів є дитиною війни в розумінні ст. І Закону України «Про соціальний захист дітей війни», так як народилися: ОСОБА_2 06.05.1934 року, ОСОБА_3 18.02.1945 року, ОСОБА_1 23.06.1944 року.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» позивачі мають право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком (в редакції Закону від 18.11.2004 p. № 2195-IV, набрав чинності 01.01.2006 р.)

Пунктом 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено, а відповідно до п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено в новій редакції..

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення, п. 12 ст. 71 «Про Державний бюджет на 2007 рік».

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року, 22.05.2008 року зворотньої дії в часі не має, відтак на період до 09 липня 2007 року не поширюється. Тому задоволенню підлягають вимоги позивачів лише з 29 квітня 2010 року (враховуючи 6-місячний строк позовної давності, на якому наполягає відповідач).

Підстав для поновлення пропущеного строку позовної давності позивачами на надано, оскільки вони щомісячно отримували зазначену допомогу у меншому розмірі, ніж передбачено Законом, який був належним чином оприлюднений, а отже знали про порушення їх прав і мали можливість звернутися за захистом своїх прав раніше.

Щодо розрахункової величини мінімальної пенсії за віком, з якої необхідно рахувати підвищення до пенсії дітям війни в розмірі 30%, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, ч. З ст. 28 цього ж Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частиною першою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Однак, враховуючи той факт, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком, та зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої держава не може посилатися на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на зобов`язання взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії (Yvonne van Duyn v. Home Office * ^ (Case 41/74 van Duyn v. Home Office), суд вважає за можливе застосувати саме частину І ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для розрахунку зазначеного підвищення дітям війни. Крім того, в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як розрахункова величина для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки цей Закон передбачає в якості критерію визначення розміру щомісячної доплати до пенсії саме із розрахунку мінімальної пенсії за віком, що на думку суду не суперечить вимогам ч. З ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На підставі викладеного, керуючись ст. 64, 152 Конституції України, ст. 1, 3, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 122, 79, 161-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 допомоги, як дитині війни, у розмірах, передбачених ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнати протиправною.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Іванківської районі Київської області здійснити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 перерахунок та виплату перерахованих сум підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за період з 29.04.2010 року з урахуванням вже виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського Апеляційного Адміністративного суду Київської області через Іванківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя: