Справа № 640/14748/19
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2020-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Чаку Є.В., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного підприємства Завод «Арсенал» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.12.2019 у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до державного підприємства Завод «Арсенал» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- стягнути з державного підприємства Завод «Арсенал» (01010, м. Київ, вул. Московська, 8, ) заборгованість на відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період з 01.11.2017 по 30.06.2019 за Списком 1 та Списком 2 у загальному розмірі 1 764 796, 67 грн. на користь Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ).

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.12.2019 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням державне підприємство Завод «Арсенал» звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що державне підприємство Завод «Арсенал» () перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві відповідно до розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 прикінцевих положень «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б»-»з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено ДП Завод «Арсенал» до сплати розмір фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком 1 у розмірі 820 281, 15 грн., та за Списком 2 у розмірі 944 515, 52 грн. за період з 01.11.2017 по 30.06.2019, що в загальному розмірі становить 1 764 796, 67 грн.

У зв`язку з несплатою відповідачем суми на відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» за вказаний період у розмірі 1 764 796, 67 грн., позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду першої інстанції.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки наявними матеріалами справи підтверджується заборгованість у ДП Завод «Арсенал» по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком 1 та 2 шкідливих професій за період з листопада 2017 року по червень 2019 року включно в сумі 1 764 796, 67 грн., то вона підлягає стягненню. Також, суд першої інстанції зазначив, що ДП завод «Арсенал», як до припинення своєї державної реєстрації на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.04.2009 за № 525-р, так і після поновлення запису про свою державну реєстрацію з 19.05.2011, є правонаступником заводу «Арсенал», як окремої юридичної особи, що входила до складу виробничого об`єднання «Завод Арсенал». При цьому, здійснювати відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій визначено законодавством і після поновлення державної реєстрації ДП «Завод «Арсенал» цей обов`язок повернувся до підприємства автоматично і жодних актів приймання-передачі для цього укладати не потрібно.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що судом першої інстанції було неповно та неналежним чином досліджено докази та обставини справи, що призвело до неправомірно застосування норм права. Зокрема, апелянт зазначає, що суб`єкт господарювання ДП Завод «Арсенал», який було реорганізовано шляхом приєднання до КП СПБ «Арсенал», та суб`єкт господарювання - ДП Завод «Арсенал», який створено шляхом виділу зі складу КП СПБ «Арсенал», є різними юридичними особами, обсяг прав та обов`язків яких не є однаковими, що дає підстави для висновку, що ДП Завод «Арсенал» не несе зобов`язання, не лише виробничого об`єднання «Завод Арсенал», але й зобов`язання які були у ДП Завод «Арсенал» до його приєднання до КП СПБ «Арсенал».

Колегія суддів вважає доводи апелянта обґрунтованими та не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Порядок компенсації витрат на виплату і доставку пільгових пенсій Пенсійному фонду України визначено у Прикінцевих положеннях Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п. 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 16 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-ІV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

До набрання чинності Законом питання про відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених, зокрема, відповідно до пунктів «а», «б»-»з» ч.1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», було врегульовано Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до положень якого відповідач входив до переліку платників збору на обов`язкове державне пенсійне забезпечення.

Згідно п.а) статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII (надалі - Закон № 1788-XII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Відповідно до п. б) статті 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Пунктом 6.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 (надалі - Інструкція № 21-1), встановлено розміри витрат Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підлягають відшкодуванню.

Відповідно до пункту 6.2 Інструкції № 21-1 витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахуванням вимог абзацу третього підпункту 1 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.

Якщо пенсія на пільгових умовах призначена із взаємним зарахуванням періодів роботи, передбачених статтями 13, 14 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», які дали право на цю пільгову пенсію, то відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку цих пенсій здійснюється тими підприємствами, на яких цей стаж було вироблено у розмірах, передбачених частиною 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Колегією суддів було встановлено, що наказом Міністерства оборонної промисловості СРСР від 13.01.1975 № 4 на базі заводу «Арсенал» ім. В.І. Леніна створено виробниче об`єднання «Завод Арсенал».

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.1991 № 227 «Про заходи щодо виконання Закону України «Про підприємства» та відповідно до Закону України від 10.09.1991 № 1540-ХІІ «Про підприємства», учасники об`єднання, в тому числі головна структурна одиниця завод «Арсенал», перереєстрували свої статути і вийшли зі складу об`єднання.

Відповідно до Статуту виробничого об`єднання «Завод Арсенал», затвердженого головою Держоборонпроммашу України 14.11.1991, до складу об`єднання крім інших входили: Завод «Арсенал» ім. В.І. Леніна - головна структурна одиниця та Центральне конструкторське бюро - структурна одиниця.

Суб`єкти господарювання, що входили до складу зазначеного об`єднання, були самостійними і мали статус юридичної особи, діяли на підставі своїх статутів.

У грудні 1993 року Міністерством машинобудування військово-промислового комплексу і конверсії України затверджено статут державного підприємства Завод «Арсенал», зареєстрований Печерською районною державною адміністрацією міста Києва 07.04.1994.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.06.1998 № 987 центральне конструкторське бюро «Арсенал» перетворене на казенне підприємство «Центральне конструкторське бюро «Арсенал», а розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.04.2009 № 525-р - на КП СПБ «Арсенал».

Відповідно до пункту 2 вищевказаного розпорядження вирішено реорганізувати ДП завод «Арсенал» і державне науково-дослідне підприємство «Український технологічний центр оптичного Приладобудування» шляхом приєднання до казенного підприємства спеціального приладобудування «Арсенал», а також Національне космічне агентство України зобов`язано здійснити в установленому порядку заходи, пов`язані з реорганізацією зазначених підприємств, та подати Кабінетові Міністрів України пропозиції щодо внесення змін до актів законодавства у зв`язку з прийняттям цього розпорядження.

28.05.2009 наказом НКАУ «Про реорганізацію ДП завод «Арсенал» № 141 (далі - наказ № 141) на виконання розпорядження № 525-р реорганізовано завод «Арсенал» шляхом приєднання до КП СПБ «Арсенал», припинено діяльність державного підприємства завод «Арсенал». 16.11.2009 комісією з припинення заводу «Арсенал» та КП СПБ «Арсенал» було підписано передавальний акт передання всього майна, прав та обов`язків заводу «Арсенал» до КП СПБ «Арсенал» в результаті приєднання, затверджений наказом НКАУ від 18.11.2009 № 376.

Відповідно до пункту 2 зазначеного акта комісія передала, а КП СПБ «Арсенал» прийняло все майно, права та обов`язки об`єкта приєднання заводу «Арсенал» згідно з даними результатів інвентаризації станом на 01.06.2009 та балансу заводу «Арсенал» станом на 1.10.2009, а 24.11.2009 року до Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про припинення юридичної особи заводу «Арсенал».

24.03.2011 Київським апеляційним адміністративним судом було винесено постанову у справі № 2а-6913/09/2670, якою задоволено позов первинної профспілкової організації заводу «Арсенал» до Кабінету Міністрів України, НКАУ, третя особа на стороні відповідачів КП СПБ «Арсенал», про часткове визнання незаконним пункту 2 розпорядження № 525-р та наказу № 141; визнано незаконним та скасовано положення пункту 2 розпорядження № 525-р у частині реорганізації заводу «Арсенал» шляхом приєднання до КП СПБ «Арсенал»; визнано незаконним та скасовано наказ № 141.

19.05.2011 державним реєстратором скасовано реєстрацію щодо припинення юридичної особи - ДП завод «Арсенал».

Згідно з наказом державного космічного агентства України від 26.12.2011 №411 завод «Арсенал» поновив свою діяльність внаслідок виділення з КП СПБ «Арсенал».

29.02.2012 складено розподільчий баланс прав та обов`язків між КП СПБ «Арсенал» та ДП Завод «Арсенал», затвердженим наказом державного космічного агентства України від 07.09.2012 № 327.

За змістом частин 1, 2 статті 109 ЦК України виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб. Після прийняття рішення про виділ учасники юридичної особи або орган, що прийняв рішення про виділ, складають та затверджують розподільчий баланс.

Згідно з вимогами частини 3 статті 109 ЦК України юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.

Частиною 4 цієї ж статті передбачено, якщо після виділу неможливо точно встановити обов`язки особи за окремим зобов`язанням, що існувало у юридичної особи до виділу, юридична особа, з якої здійснено виділ, та юридичні особи, що були створені внаслідок виділу, несуть солідарну відповідальність перед кредитором за таким зобов`язанням.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що на обсяг відповідальності в спірних правовідносинах впливає період набуття стажу на тому чи іншому підприємстві та розмір переходу за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків внаслідок виділу.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.11.2019 у справі № 826/26018/15 та від 04.12.2019 № 826/6454/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів зауважує, що після виділу ДП Завод «Арсенал» було повернуто лише 26 % основних засобів, що йому належали до приєднання до КП СПБ «Арсенал» та 17 % кількості працюючих, що підтверджується аудиторським звітом Державної фінансової інспекції в м. Києві від 28.12.2012 № 19-17/8, звітом з праці за січень-жовтень 2009 року та звітом з праці за січень-серпень 2012 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що державне підприємство Завод «Арсенал» може бути лише частково правонаступником (в межах розподільчого балансу та переданого майна) того державного підприємства завод «Арсенал», що існувало до його приєднання до КП СПБ «Арсенал». Тобто, ДП Завод «Арсенал» може нести відповідальність щодо сплати заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій тільки в межах 26 %.

Як вже було зазначено вище, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві визначено ДП Завод «Арсенал» до сплати розмір фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період з 01.11.2017 по 30.06.2019 за Списком 1 у розмірі 820 281, 15 грн. та за Списком 2 у розмірі 944 515, 52 грн., що в загальному розмірі становить 1 764 796, 67 грн.

Такий розмір визначено відповідно до розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 прикінцевих положень «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б»-»з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 9-52).

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що в даних розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, на підставі яких Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві просить стягнути з державного підприємства Завод «Арсенал» заборгованість на відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період з 01.11.2017 по 30.06.2019 за Списком 1 та Списком 2 у розмірі 1 764 796, 67 грн., зазначені особи, які працювали в ДП Завод «Арсенал» та в КП СПБ «Арсенал».

Разом із тим, колегія суддів вважає, що включення в такі розрахунки осіб, які працювали в КП СПБ «Арсенал» не може бути виправданим та є помилковим, оскільки ДП Завод «Арсенал» не несе відповідальності за зобов`язаннями КП СПБ «Арсенал», зокрема щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Більше того, колегія суддів зауважує, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів по яким саме особам нараховано відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій на пільгових умовах, на якому саме підприємстві вони працювали та здобули необхідний пільговий стаж.

Отже, враховуючи вищевикладене та те, що розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період з 01.11.2017 по 30.06.2019 за Списком 1 та Списком 2 у розмірі 1 764 796, 67 грн. є дефектними, колегія суддів приходить до висновку, що стягнення на підставі таких розрахунків є неможливим, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийняте рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт надав до суду докази, що спростовують правомірність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив його скасувати та ухвалити нове рішення, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. З наявного в матеріалах справи платіжного доручення від 14.01.2020 № 5115 вбачається, що позивачем сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 31 530, 00 грн., які слід стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь державного підприємства Завод «Арсенал».

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державного підприємства Завод «Арсенал» задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.12.2019 - скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до державного підприємства Завод «Арсенал» про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь державного підприємства Завод «Арсенал» (01010, м. Київ, вул. Московська, 8, ) судовий збір в розмірі 31 530, 00 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Чаку Є.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 01.06.2020.