Справа № 160/3667/20
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2020-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року Справа № 160/3667/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Алькора Агро» до відповідача-1: Державної податкової служби України, відповідача-2: Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення комісії ГУ ДФС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №1255117/42180127 від 16.08.2019 року про відмову в реєстрації податкової накладної №157 від 22.07.2019 року та зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкову накладну №157 від 22.07.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання, -
Вищевказану справу розподілено судді Жуковій Є.О.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.04.2020 року, провадження у справі №160/3667/20 було відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Алькора Агро» (далі - ТОВ «Алькора Агро» або позивач) зареєстровано, як платник податку на додану вартість з 01.07.2018р., про що свідчить витяг з реєстру платників податку на додану вартість.
Основним видом діяльності ТОВ «Алькора Агро» є оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (код КВЕД 46.21).
На виконання приписів Податкового кодексу України та у зв`язку з поставкою товару ТОВ «Алькора Агро» 22.07.2019 р. виписало податкову накладну №157 і та подало її на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Згодом ТОВ «Алькора Агро» отримало Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 16.08.2019р. № 1255117/42180127, яким прийнято рішення про відмову у реєстрації податкової накладної №157 від 22.07.2019 р. (надалі - Рішення від 16.08.2019 р. №1255117/42180127).
Позивач не погоджується з вищевказаним Рішенням від 16.08.2019 р. №1255117/42180127, оскільки вважає його протиправним, необґрунтованим та таким, що не відповідає нормам чинного законодавства України та просить суд визнати протиправним та скасувати рішення комісії ГУ ДФС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації № 1255117/42180127 від 16.08.2019 року про відмову в реєстрації податкової накладної №157 від 22.07.2019 року, а також зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №157 від 22.07.2019 року, складену ТОВ «Алькора Агро», в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання.
12.05.2020 року, на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду, надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача-2 Головного управління ДФС у м. Києві, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі, з огляду на наступне.
Рішенням ГУ ДФС у м. Києві відмовлено ТОВ «Алькора Агро» у реєстрації податкової накладної №157 від 22.07.2019 року з підстав надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Відповідач-2, на момент прийняття оскаржуваного рішення керувався вимогами Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» (далі Порядок №117).

Відповідач-2 зазначає, що у пункті 14 Порядку №117 наведено вичерпний перелік документів необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, а саме:

- договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

- договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

- розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

- документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Відповідач-2 зазначає, що будь-яка господарська операція має бути підтверджена належною та допустимою первинною документацією та вважає, що позивачем не надано достатній обсяг первинних документів на підтвердження реальності здійснення господарських операцій.

Рішення № 1255117/42180127 від 16.08.2019 року про відмову в реєстрації податкової накладної №157 від 22.07.2019 року, прийняте ГУ ДФС у м. Києві, на думку відповідача-2, є правомірним та таким, що відповідає нормам чинного законодавства.

13.05.2020 року, на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду, надійшло клопотання відповідача-2 ГУ ДФС у м. Києві про залишення позовної заяви без розгляду, з огляду на те, що позивач порушив строк звернення до адміністративного суду, визначеного ст.122 КАС України, оскільки позивачем застосовувався досудовий порядок вирішення спору та строк на звернення до суду складає три місяці.

Відповідач-1 Державна податкова служба України був належним чином повідомлений про розгляд справи №160/3667/20 у порядку письмового провадження, що підтверджується поштовим повідомленням з датою отримання документів 21.04.2020 р., яке міститься в матеріалах справи, проте відзиву на позовну заяву чи жодних інших пояснень чи заперечень по даній справи Державної податкової служби України, на момент розгляду справи, не надходило.

28.05.2020 року, повноважним представником позивача, шляхом поштового зв`язку, була направлена на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду відповідь на відзив відповідача-2 від позивача ТОВ «Алькора Агро», в якому представник позивач зазначає, що доводи, наведені у відзиві на позовну заяву жодним чином не спростовують позицію позивача, викладену у позовній заяві, відзив складено формально та без зазначення жодного реального порушення податкового законодавства з боку позивача та конкретної підстави відмови у реєстрації вищевказаної податкової накладної.

З огляду на вищевикладене, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

28.05.2020 року, повноважним представником позивача, шляхом поштового зв`язку, було направлено на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду клопотання представника позивача від 28.05.2020 р. вх.№32284/20 про заміну відповідача-2 Головне управління ДФС у м. Києві на належного відповідача Головне управління ДПС у м. Києві, яке обґрунтовано тим, що Головне управління ДФС у м. Києві було реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління ДПС у м. Києві, на підставі постанови Кабінету Міністрів України №537 від 19.06.2019 року.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Алькора Агро» зареєстровано, як платник податку на додану вартість з 01.07.2018 року, про що свідчить витяг з реєстру платників податку на додану вартість, копія якого міститься в матеріалах справи

Основним видом діяльності ТОВ «Алькора Агро» є оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (код КВЕД 46.21).

Здійснюючи свою господарську діяльність, ТОВ «Алькора Агро» (Продавець) уклало з ТОВ «Бучачагрохлібпром» (Покупець) Договір поставки №10519 від 24.05.2019 р. На виконання умов зазначеного договору ТОВ «Алькора Агро» поставило 22.07.2019 р. 23.24 т шроту соняшникового, згідно видаткової накладної №160 від 22.07.2019 р. та було виписано рахунок на оплату №100 від 22.07.2019 р.

Покупець розрахувався за отриманий товар у повному обсязі 30.07.2019 р., згідно платіжного доручення №7071.

На виконання приписів Податкового кодексу України та у зв`язку з поставкою товару ТОВ «Алькора Агро» 22.07.2019 р. виписало податкову накладну №157 і та подало її на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Судом встановлено, що 14.08.2019 року позивач отримав квитанцію №, якою реєстрацію податкової накладної №157 від 22.07.2019 року було зупинено з наступних підстав: «Документ прийнято. Реєстрація зупинена. Відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК від 22.07.2019 року №157 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. ПН/РК відповідає вимогам пп.1.6 п.1 «Критеріїв ризиковості платника податку». Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних».

Позивачем, 14.08.2019 року, було направлено до ДПС України повідомлення №5 разом з документами, які б, на думку позивача, могли б підтвердити реальність здійснення господарської операції по податковій накладній №157 від 22.07.2019 року, а саме: - договір поставки №10519 від 24.05.2019 року; - рахунок №100 від 22.07.2019 року; - видаткова накладна №160 від 22.07.2019 року; - товарно-транспортна накладна №10210719 від 21.07.2019 року; - платіжне доручення №7071 від 30.07.2019 року; - посвідчення якості №006-21/07/2019 від 21.07.2019 року; - договір поставки №18-4 від 12.07.2019 року; видаткова накладна №1 від 21.07.2019 року; - платіжне доручення №156 від 26.07.2019 року; - податкова накладна №1 від 21.07.2019 року; оборотно-сальдова відомість по рахунку 361; - оборотно-сальдова відомість по рахунку 631; - штатний розклад; - договір суборенди нежитлового приміщення №ЧИ62-04/19 від 19.04.2019 року; - договір оренди нежитлових приміщень №2019/6 від 20.05.2019 року; - договір оренди нежитлових приміщень №2019/7 від 20.05.2019 року; пояснення вих.№14/08-1 від 14.08.2019 року.

Судом встановлено, що відповідачем, незважаючи на повідомлення позивача від 14.08.2019 р., було винесено Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 16.08.2019р. № 1255117/42180127, яким прийнято рішення про відмову у реєстрації податкової накладної №157 від 22.07.2019 р.

ТОВ «Алькора Агро» вважає, що комісією Головного управління ДФС у м. Києві неправомірно прийнято Рішення про відмову в реєстрації податкової накладної №157 від 22.07.2019 року, оскільки надані платником податку пояснення та копії документів, є достатніми для прийняття комісією ДПС рішення про реєстрацію зазначеної вище податкової накладної.

Правовідносини сторін, що виникають у сфері внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних, регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996р. № 254к/96-ВР, Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI, Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. №117 тощо.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Оцінивши надані сторонами у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, та надавши відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника в світлі висновку, викладеного в пункті 25 Рішення Європейського Суду з прав людини «Проніна проти України» (заява №63566/00, Страсбург 18 липня 2006 року), суд приходить до висновку про можливість винесення законного і об`єктивного рішення у справі з урахуванням всіх обставин, наведених вище.

При цьому, суд зауважує, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст. ст.8, 9 Кодексу адміністративного судочинства України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд прийшов до висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Відповідно до п.201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Суд зазначає, що порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1246 від 29.12.2010 року, податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з п. 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДПС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 142 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200 1.3 і 200 1.9 статті 200 1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами», затвердженого в установленому порядку.

Пунктом 13 Порядку № 1246 передбачено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формуєтеся квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Суд зазначає, що порядок зупинення реєстрації ПН/РК визначено постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №117, а підстави для такого зупинення визначені у «Критеріях ризиковості платника податку», які встановлені листом ДФС України від 07.08.2019 року №1962/99-99-29-01-01.

Відповідно до пункту 5 Порядку зупинення реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №117, податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

Пунктом 6 Порядку №117 встановлено, що у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація такої податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

Відповідно до пункту 15 Порядку №117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування. Платник податку має право подати письмові поясненні та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тип самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

Пунктом 18 Порядку №117 визначено, що письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

На підставі положень пункту 20 Порядку №117 зазначені комісії приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Згідно з пунктом 21 Порядку №117 підставами для прийняття комісіями контролюючих органи рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копії документів, які складені з порушенням законодавства.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник | податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (п.п. 1 п. 201.1 ст. 201).

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, і передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин (п.п. 10 п. 201.1 ст. 201).

Судом встановлено, що позивачем відповідно до статей 185, 186, 187, 201 Податкового кодексу України було виписано та направлено на реєстрацію в ЄРПН податкову накладну №157 від 22.07.2019 року, реєстрацію яких було спочатку безпідставно зупинено відповідачем-2, а потім взагалі було відмовлено у реєстрації останньої.

Судом встановлено, що відповідачем-2 не було зазначено конкретного критерію чи критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатнього для зупинення реєстрації податкової накладної та відповідного рішення, яким позивача внесено до переліку ризикових платників. Також, не зазначено, які саме документи згідно вичерпного переліку слід надати до перевірки, що були б достатні для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 13 Порядку № 117 передбачено, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складання податкової накладної/розрахунку коригування; 2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД/послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; 3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Зі змісту зазначеної вище по тексту квитанції судом встановлено, що контролюючим органом сформовано висновок про відповідність направлених позивачем на реєстрацію податкових накладних критеріям ризиковості платника податку, визначених пп.1.6 п.1 «Критеріїв ризиковості платника податку».

Суд зазначає, що позивач не відповідає жодному з 6 підкритеріїв Критеріїв ризиковості, про що свідчить детальний аналіз відомостей та доказів, що містяться в матеріалах справи.

Судом встановлено з доданих до позовної заяви документів, що в квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних підставою вказано лише про відповідність вимогам пп. 1.6, п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку, однак не зазначено, які саме копії документів пропонується надати позивачу, які були б достатніми для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію вказаних податкових накладних в ЄРПН.

Суд зауважує, що такий висновок кореспондується позиції Верховного Суду, викладеній в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі №826/4475/16, в якій зазначається, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт шостий Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Відтак, суд зазначає, що невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

У свою чергу, суд зазначає, що відповідачем не доведено, з урахуванням ст.ст.73-76 КАС України ненадання достатнього обсягу необхідних документів, у якості первинних, які б мали будь-які недоліки щодо форми, змісту та походження, для підтвердження здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом.

Суд зауважує, що при розгляді зазначеної справи особлива увага була приділена саме з`ясуванню підстав, що передували неприйняттю для реєстрації в Єдиному реєстрі відповідної податкової накладної, відповідно до Квитанції про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відтак суд зазначає, що представником відповідача-1 та представником відповідача-2, у відповідності до норм ст.73, 74 КАС України, не було надано до суду достатніх доказів або інших заперечень щодо позовних вимог та правомірності підстав відмови у прийнятті для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідної податкової накладної, всупереч положенням ст.77 КАС України, якою визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Натомість, позивачем з урахуванням належних письмових доказів в розумінні ст. ст. 73, 74 КАС України, доданих до позовної заяви, детально наведених вище, в повній мірі доведено свою позицію, викладену у позовній заяві, в порядку ст.77 КАС України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про відмову в реєстрації відповідної податкової накладної, а саме: № 1255117/42180127 від 16.08.2019 року про відмову в реєстрації податкової накладної №157 від 22.07.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Щодо позовної вимоги зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №157 від 22.07.2019 року, що складена позивачем датою її фактичного отримання, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимоги, оскільки чинним податковим законодавством України не визначено зобов`язання контролюючого органу здійснювати реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування саме датою отримання органом податкової накладної / розрахунку коригування.

Аналізуючи дані положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

В даному випадку, задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну, вказану вище, відповідно до чинного податкового законодавства є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Щодо клопотання відповідача-2 про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду, суд зазначає, що останнім не було передбачено застосування до позовної заяви поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Алькора Агро» до відповідача-1: Державної податкової служби України, відповідача-2: Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення комісії ГУ ДФС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №1255117/42180127 від 16.08.2019 року про відмову в реєстрації податкової накладної №157 від 22.07.2019 року та зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкову накладну №157 від 22.07.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання суто «формального підходу», та, як наслідок перешкоджання доступу до суду.

Дніпропетровський окружний адміністративним суд, враховуючи ст.55 Конституції України, відповідно до змісту якої кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, надав позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Алькора Агро» реалізувати своє право на звернення до суду шляхом відкриття провадження у справі у за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження та вирішення даної позовної заяви по суті, враховуючи підставу, на яку позивач посилається, як на істотну для справи обставину, а також зважаючи на необхідність відсутності суто формального підходу при призначенні, розгляді і вирішенні справ з огляду на пропуск відповідного строку звернення до суду.

Суд зауважує, що зазначена позиція кореспондується позиції Верховного Суду, викладеній в постанові Верховного Суду від 03.05.2018 р. у справі №204/5502/17 (2-а/204/208/17) (адміністративне провадження №К/9901/22212/18), в якій зазначається наступне.

Верховний Суд України в постанові від 11 вересня 2017 року, ухваленій за заявою про перегляд судових рішень з підстави встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом, зазначив, що у справі, що розглядається, рішенням Європейського суду з прав людини встановлено порушення національним судом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права підприємства-заявника на доступ до суду, оскільки Вищий господарський суд України при розгляді повторної касаційної скарги ТОВ «Фріда» виявив надмірний формалізм, повертаючи скаргу без розгляду у зв`язку пропуском строку, встановленого для її подання, без клопотання про відновлення цього строку, і безпідставно не дав оцінки супровідному листу підприємства-заявника, в якому містилося клопотання продовжити відповідний строк і розглянути по суті касаційну скаргу.

З урахуванням зазначеного вище, суд прийшов до висновку щодо необґрунтованості та безпідставності поданої повноважним представником відповідача-2 клопотання про залишення позовної заяви без розгляду справи, а отже відмовляє в його задоволенні, з викладенням тексту зазначеного клопотання безпосередньо в тексті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/3667/20, дотримуючись при цьому принципу процесуальної економії в адміністративному судочинстві та з урахуванням вимог ч.5 ст.243 КАС України.

Щодо клопотання представника позивача про заміну відповідача-2 Головного управління ДФС у м. Києві, суд приходить до висновку про задоволення заявленого клопотання з огляду на наступне.

У відповідності до ч.4 ст.9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву відповідача-2, Головне управління ДФС у м. Києві було реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління ДПС у м. Києві, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №537 від 19.06.2019 року, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З урахуванням зазначеного вище, суд прийшов до висновку щодо обґрунтованості та доцільності поданого повноважним представником позивача клопотання про заміну відповідача-2 Головного управління ДФС у м. Києві та задовольняє останнє, з викладенням тексту зазначеного клопотання безпосередньо в тексті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/3667/20, дотримуючись при цьому принципу процесуальної економії в адміністративному судочинстві та з урахуванням вимог ч.5 ст.243 КАС України.

Суд зазначає, що в матеріалах справи міститься довідка, складена начальником відділу управління персоналом Шевченко А.В., в тексті якої зазначено, що суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Жукова Є.О. у період з 04.05.2020 року по 29.05.2020 року перебувала у щорічній відпустці.

Відтак, питання щодо прийняття рішення по даній справі вирішено першого робочого дня судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Жукової Є.О., тобто 01.06.2020 р.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до ч. 8 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Відповідно до банківської квитанції від 31 січня 2020 року позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 102,00 грн., який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Алькора Агро» (50049, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Курчатова, буд. 1-Г) до відповідача-1: Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд.8); відповідача-2: Головного управління ДФС у м. Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) про визнання протиправним та скасування рішення комісії ГУ ДФС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №1255117/42180127 від 16.08.2019 року про відмову в реєстрації податкової накладної №157 від 22.07.2019 року та зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкову накладну №157 від 22.07.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алькора Агро» з оплати судового збору у розмірі 1 051,00 грн. (одна тисяча п`ятдесят одна грн., 00 коп.); за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алькора Агро» з оплати судового збору у розмірі 1 051,00 грн. (одна тисяча п`ятдесят одна грн., 00 коп.).

Керуючись ст. ст.ст. 242 - 244, 246, 250, 254, 255 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні клопотання повноважного представника відповідача-2 про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Клопотання повноважного представника позивача про заміну відповідача задовольнити.

Замінити первісного відповідача Головне управління ДФС у м. Києві на належного відповідача Головне управління ДПС у м. Києві ().

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Алькора Агро» до відповідача-1: Державної податкової служби України, відповідача-2: Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення комісії ГУ ДПС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №1255117/42180127 від 16.08.2019 року про відмову в реєстрації податкової накладної №157 від 22.07.2019 року та зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкову накладну №157 від 22.07.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ГУ ДПС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №1255117/42180127 від 16.08.2019 року про відмову в реєстрації податкової накладної №157 від 22.07.2019 року.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №157 від 22.07.2019 року, що складена ТОВ «Алькора Агро» відповідно до норм чинного податкового законодавства України.

Стягнути судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме: за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алькора Агро» з оплати судового збору у розмірі 1 051,00 грн. (одна тисяча п`ятдесят одна грн., 00 коп.); за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алькора Агро» з оплати судового збору у розмірі 1 051,00 грн. (одна тисяча п`ятдесят одна грн., 00 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова