Справа № 497/81/2020
Суддя: Кравцова А. В.
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/81/2020
Провадження № 2-а/497/7/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2020 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання - Бекметова Х.В.,

розглянувши за відсутністю сторін у письмовому провадженні в залі суду в м.Болград адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державного інспектора з охорони навколишнього природнього середовища в Одеській області Мінкова Івана Петровича про скасування постанови, третя особа - Державна екологічна інспекція в Одеській області,

ВСТАНОВИВ:

20.01.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, яким просить поновити строк оскарження постанови №001493 від 12.04.2019 року, що була ухвалена відносно нього державним інспектором з охорони навколишнього природнього середовища (далі - з ОНПС) в Одеській області Мінкова І.П. про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст.77-1, 65-1 КУпАП, та скасувати вказану постанову як незаконну.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він не скоював вказаного у постанові правопорушення, вважає, що постанова є незаконною та має бути скасована, оскільки не відповідає вимогам закону, ухвалена з порушенням встановленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному, необ`єктивному і не всебічному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій саме його, позивача, надавши суду письмові пояснення.

Так, у своїх поясненнях позивач стверджує, що він 03.04.2019 року пас вівці і здалеку побачив, що горить трава, підійшов ближче для того, щоб її загасити, оскільки поруч були дерева, але не зміг цього зробити через вітер; в цей час приїхали представники екологічної інспекції і почали його звинувачувати, що це він її запалив через необережність, навіть змусили його підписати якісь документи, як йому було пояснено - акт знищення зелених насаджень. Про наявність зазначеної постанови йому взагалі не було відомо, та навіть невідомо про суть складеного протоколу, оскільки він розписувався в якихось документах лише один раз - 03.04.2019 року саме на місце складенні протоколу, а дата постанови вказана як 12.04.2019 року, в постанові навіть не зазначене місце її складення, але виходячи з усіх даних, вказаних в ній, - вона була ухвалена саме в м.Одесі, проте він туди не їздив, та й його туди ніхто не викликав, підпис, що міститься в ній, напевно, був поставлений саме 03.04.2019 року через його юридичну необізнаність, оскільки його змусили підписати усе, що йому давали, на порожньому бланку, не читаючи, прямо в полі, і він, на прохання інспектора, під час горіння трави, підписав, оскільки йому при цьому було роз`яснено, що він підписує акт вигоряння трави та дерев. Ніхто йому нічого не пояснював, що це за документи і які їх наслідки.

Оскільки він працює в полі - пасе вівці, і вдома практично не буває, будь-яких викликів, чи претензій він від відповідача не отримував, а чи отримувала його матір, з якою він проживає, - вона не пам`ятає через її вік та стан здоров`я. Тому пропуск ним строку оскарження постанови вважає поважним, з причини, що, по-перше, про її ухвалення йому відомо не було. По друге - її копію йому вручено не було, а дізнався він про її існування лише в січні 2020 року, коли від своєї матері отримав пакет, що надійшов з Болградського районного суду Одеської області з копією позову про стягнення з нього шкоди, завданої навколишньому середовищу, копією протоколу про адміністративне правопорушення від 03.04.2019р. та постановою про накладення на нього штрафу в розмірі 340грн. за ст.65-1 КУпАП. А по-третє, - порушення своїх прав позивач вбачає в тому, що його було позбавлено права скористатися правом мати адвоката, адже справа про адміністративне правопорушення розглянута за його відсутністю, оскільки він навіть не був сповіщений про час та місце розгляду протоколу про адміністративне правопорушення стосовно нього, він навіть не знав про його існування.

Крім того, у своїй заяві позивач просив задовольнити його позовні вимоги та розглянути справу за його відсутністю.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, не надавав суду письмових пояснень, чи доказів.

Представник третьої особи - Державної екологічної інспекції в Одеській області - також до суду не з`явився, звернувшись з клопотанням про проведення судового засідання в режимі відеоконференції між приміщеннями Київського районного суду Одеської області та Болградського районного суду Одеської області, яке ухвалою суду від 25.03.2020р. було задоволено, проте судове засідання дистанційно, в режимі відеоконференції, не відбулося з-за неявки сторін.

Крім того, представник третьої особи надіслав суду заяви з поясненнями щодо предмету та підстав позову, якими зазначив, що розгляд адміністративного правопорушення і ухвалення постанови відносно ОСОБА_1 були здійснені з дотриманням вимог законодавства, інспекція категорично не погоджується з позицію позивача про те, що йому не було відомо про суть складеного протоколу та розгляд справи про адміністративне правопорушення, оскільки і протокол і постанова містять підпис позивача в їх отриманні, вважає, що позивачем без поважних причин пропущено строк звернення до суду за захистом прав, оскільки ним не надано належних і допустимих доказів поважності причин пропуску звернення до суду, просив залишити позов без розгляду, одночасно пояснивши, що 02.04.2019р. ОСОБА_1 здійснено самовільне випалювання сухої рослинності на території Новотроянівської сільської ради Болградського району Одеської області за межами населеного пункту, внаслідок чого було знищено 35 дерев до ступеня припинення росту (знищена кора по периметру дерев на 100%), чим порушено ст.10 ЗУ «Про рослинний світ» та ст.ст.68,69,107 Лісового кодексу України, що підтверджується відповідними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, матеріалами Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП України в Одеській області та поясненнями самого позивача, які він надав під час розгляду справи.

Розглянувши позов, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі як обґрунтовані, за наступних підстав.

Згідно ст.6 КАС України, суд, при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог лише в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Частинами 1 та 3 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано до суду в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами; для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або мала дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.2 ст.286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Частиною 1 статті 171 КАС України передбачено, що суддя, після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи позов подано у строк, встановлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Таким чином, наведеними вище правовими нормами передбачено, що адміністративний суд зобов`язаний в кожному окремому випадку з`ясувати чи дотримано особою (позивачем) строк звернення до адміністративного суду із відповідним позовом, а в разі недотримання - поважність підстав пропуску цього строку.

Поважними причинами пропуску процесуального строку можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які мають бути підтверджені належними доказами.

Отже, строк може бути пропущеним виключно з поважних причин.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або мала дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, вирішальним у визначенні строків звернення до адміністративного суду є встановлення фактів про час та обставини, за яких позивач дізнався про порушення своїх прав та зміг вчинити дії, направлені на їх відновлення.

Звернення до суду з позовом є способом реалізації права на захист порушених прав і свобод особи, які така особа вважає порушеними у зв`язку з виникненням певних обставин, що впливають на її права. Отже, початок перебігу строку звернення до суду пов`язується саме не лише з виникненням оспорюваних правовідносин, тобто предметом позовних вимог, а й часом, коли особа дізналася або мала дізнатися про такі обставини, адже наслідки для особи настають незалежно від підстав, за яких прийнято оскаржуваний акт індивідуальної дії, - з моменту ухвалення такого рішення.

Звертаючись до суду з даним позовом про оскарження постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності від 12.04.2019 року, позивач зазначив, що дізнався про її існування лише у січні 2020 року і звернувсь до суду з даним позовом, стверджуючи, що він, як особа юридично неграмотна, довірився офіційним особам державного органу влади і підписав, на його твердження, не читаючи, як йому пояснили, акт знищення зелених насаджень. Йому, таким чином, не було відомо про складення відповідачем стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення та ухвалення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, чим були порушені його права на захист від безпідставного обвинувачення.

Суду не надано доказів на спростування тверджень позивача щодо обставин складення протоколу про адміністративне правопорушення стосовно нього, а також щодо розгляду цього протоколу за його відсутністю та місця розгляду, як і не надано доказів на підтвердження скоєння вказаного правопорушення саме позивачем.

Однією із найважливіших конституційних гарантій забезпечення та захисту прав та свобод особи є закріплення права на судовий захист.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантується право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі

Як свідчить практика ЄСПЛ, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Так, ЄСПЛ, дотримуючись оптимального балансу між забезпеченням реалізації права особи на доступ до правосуддя та принципом правової визначеності, сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справи «Белле проти Франції», «Ільхан проти Туреччини», «Пономарьов проти України», «Щокін проти України» тощо). Суд може визнати причини попуску строку поважними, а підстави для його поновлення виправданими з метою досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи.

Отже, оскільки матеріали справи не містять доказів, що спростовують надані позивачем відомості стосовно часу і дати, коли позивачу стало відомо про його притягнення до адміністративної відповідальності, суд вбачає пропуск строку звернення позивачем до суду за захистом своїх прав поважним, у зв`язку з чим - наявність підстав для поновлення позивачу строків звернення до суду з даним позовом.

Щодо скарги позивача на постанову і доказів скоєння правопорушення: відповідно до ст.278 КУпАП України, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Статтею 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.77ч.2 КАСУ, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ст. ст. 283, 293 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, а відповідно до ст. 293 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову у справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість ухваленої постанови і ухвалює одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Судом під час розгляду позову та дослідження матеріалів справи встановлено, що 12.04.2019р. державним інспектором з ОНПС в Одеській області Мінковим І.П. було ухвалено постанову №001493 про накладення адміністративного стягнення на позивача ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення щодо порушення вимог природоохоронного законодавства за ст.ст.77-1, 65-1 КУпАП. Згідно вказаної постанови, 03.04.2019 року приблизно о 12:30 годині, позивач ОСОБА_1 здійснив самовільне випалювання сухої рослинності на землях Новотроянівської сільської ради за межами населеного пункту, в наслідок чого пожежею знищено 35 дерев, чим скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ст.ст.65-1 та 77-1 КУпАП.

З наданих суду матеріалів вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача був складений 03.04.2019року, він містить опис правопорушення, проте пояснення «правопорушника» відсутні: у відповідному розділі зазначено, що вони додаються до протоколу на окремому аркуші, проте матеріали справи їх не містять, тобто, посадова особа органу (третьої особи), що розглядала цей протокол, - відповідач, а також і сам орган (третя особа), суду такого важливого доказу не надали, з чого вбачається висновок про відсутність таких пояснень позивача ОСОБА_1 , що узгоджується з його твердженням про те, що він не усвідомлював, у зв`язку зі своєю юридичною необізнаністю, що саме підписує, які саме документи, та вважав, що то був акт знищення зелених насаджень; адже, якби йому було запропоновано надати такі пояснення у письмовому виді, він, напевно б, замислився про наслідки, та не зміг би тепер стверджувати про свою необізнаність щодо обставин тих подій стосовно підписання ним документів, ретельніше до цього поставився, зміг би звернутися за юридичною допомогою.

Крім того, посилання у письмових поясненнях третьої особи, як на докази скоєння позивачем правопорушення, - на протокол про адміністративне правопорушення, матеріали Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП України в Одеській області та пояснення самого позивача, які він надав під час розгляду справи, суд визнає не достатніми, оскільки надані суду матеріали не містять пояснень свідків правопорушення, відеодоказів, а також будь-яких інших доказів, за якими суд міг би встановити достовірно, що саме позивач скоїв правопорушення, про яке йдеться в оскаржуваній постанові.

Таким чином, шляхом співставлення зібраних у справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, суд дійшов висновку про недоведеність вини позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, яке викладене у постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки відповідачем не доведено достатніми доказами (ст.72 КАС України) вчинення адміністративного правопорушення, тобто, факту вчинення саме позивачем 03.04.2019р. здійснення самовільного випалювання сухої рослинності на землях Новотрояніської сільської ради за межами населеного пункту, не зазначено обставин, мети чи причини та способу скоєння правопорушення, в наслідок чого пожежею знищено 35 дерев, як вказано у постанові. Це має тлумачитися судом, відповідно до ст.62 Конституції України, - як відсутність в діях позивача складу правопорушення і самої події, яка нічим не підтверджується, не зважаючи на наявність заперечень третьої особи - суб`єкта владних повноважень щодо предмету та підстав позову.

Таким чином, враховуючи викладене, а також вимоги позову і відомості, надані позивачем, а також враховуючи відсутність доказів скоєння саме позивачем правопорушення, які не надані відповідачем та третьою особою, посадовою особою якої є відповідач, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 стосовно непричетності його до адміністративного правопорушення - є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Провадження в такому випадку у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.ст.65-1,77-1 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю достатніх та належних доказів про підтвердження наявності складу та події адміністративного правопорушення в діях саме позивача.

Керуючись за ст.ст.65-1,77-1 КУпАП, ст.ст.2,3, 4-14, 44-47,72, 77ч.2, 90, 132, 192, 205, 211, 229, 241-246,250, 293ч.3, 295 КАС України, ст.62 Конституції України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до державного інспектора з ОНПС Одеській області Мінкова Івана Петровича про скасування постанови, третя особа - Державна екологічна інспекція в Одеській області - задовольнити в повному обсязі.

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовом до оскарження постанови.

Скасувати постанову за №001493 від 12.04.2019р. про накладення адміністративного стягнення, що була ухвалена державним інспектором з ОНПС Одеської області Мінковим Іваном Петровичем за ст.ст.65-1,77-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.ст.65-1,77-1 КУпАП - закрити за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржене зацікавленими особами до п`ятого апеляційного адміністративного суду в м.Одеса через Болградський районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги у 30-ти денний строк з дня складання повного його тексту, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 28.05.2020 року.

Суддя А.В. Кравцова