Справа № 160/2647/20
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2020-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

02 червня 2020 року Справа № 160/2647/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2019 р. провадження у справі № 160/2647/20, було відкрито, та справа призначена до розгляду в поряду підготовчого провадження, за правилами загального позовного провадження.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
Відповідно до п. 1.1. договору сума кредиту склала - 30 000 дол. США, що дорівнює еквіваленту 151 500,00 грн.
Відповідно до п. 1.2.2 Договору термін повернення кредиту - 16.03.2028 р.
28.12.2015 р. АТ "УкрСиббанк" прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості у сумі 11 812,28 дол.США (по курсу НБУ 273 306,46 грн), у т.ч. за основним боргом - 11 642,28 дол. США (по курсу НБУ 269 373,09 грн), по нарахованим відсоткам - 170,00 дол.США (по курсу НБУ 3 933,37 грн), про що позивача було повідомлено листом АТ "УкрСмбваяк" про анулювання боргу від 28.12.2015 р. № 31-1-+61/248.
У період з 19.04.2018 р. по 23.04.2018 р. Головним Управлінням Державної фіскальної служби в Дніпропетровській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків ОСОБА_1 з питань отримання додаткового блага у вигляді суми боргу анульованого кредитором за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р.
Позивач зазначає, що ні акт від 27.04.2018 р., ні податкові повідомлення-рішення від 12.06.2018 р. останній, належним чином вручені не були. Про їх існування стало відомо при ознайомленні 03.03.2020р. з матеріалами адміністративної справи за позовом ГУ ДПС в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 , про стягнення податкового боргу.
Вважаю, що сума заборгованості за валютним кредитом від 17.03.2008 р. в розмірі 11 812,28 дол.США (в еквіваленті по курсу НБУ 273 306,46 грн.) не є додатковим благом в розумінні п,п. 164.2,17 "д" пункту 164.2 ст. 164 ПК України.
Відтак, позивач зазначає, що відповідачем під час обрахунку суми отриманого позивачем додаткового блага п. 8 підрозділу 1 розділу XX Перехідні положення ПК України не застосовувались, оскільки валюта зобов`язання за кредитним договором позивача із ПАТ «УкрСиббанк» не була переведена із дол. США у гривню.
Відповідно до підпункту 164.2.17. «д» пункту 164.2 статті 164 ПКУ боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.»
ГУ ДФС у Дніпропетровській області на адресу громадянки ОСОБА_1 надіслано лист з рекомендованим повідомленням про вручення від 26.12.2017 р. за №2297/6/04-36-13-08 щодо подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 р. та декларування доходу у вигляді додаткового блага, отриманого від ПАТ «УкрСиббанк» (код ЄДРПОУ 9807750) за період 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р.
Громадянка ОСОБА_1 податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 р. до ДПІ у АНД районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області надала, але доходи у вигляді додаткового блага в декларації не відображено та не нараховано податок з доходів фізичних осіб і військовий збір.
Представник відповідача зазначає, що на підставі п.п.191.1.1 п.191.1 ст.191, п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.4 п.78.1 ст.78, ст.79 ПК України, та наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області № 2033-п від 06.04.2018 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 » ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р.
В ході здійснення аналізу податкової інформації та відповідно п.74.1, п.74.3 ст.74 ПК України встановлено, що згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у періоді з 01.10.2015 р. по 31.12.2015 р. банківською установою ПАТ «УкрСиббанк» (код ЄДРПОУ 980750) нараховано дохід у вигляді додаткового блага (ознака доходу 126) фізичній особі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у сумі 269373,03 грн.
Відповідно до п.79.3 ст.79 ПК України, присутність платника податків під час проведення документальної невиїзної перевірки не обов`язкова.
Відповідно до відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб -платників податків фізична особа ОСОБА_1 у періоді з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. отримала дохід в розмірі 269 373,09 грн, у вигляді додаткового блага (ознака доходу 126) від ПАТ «УкрСиббанк», який згідно абз. «д» пп, 164,2.17 п, 164.2 ст.164 ПК України підлягають включенню до загального річного оподатковуваного доходу та відображенню в річній податковій декларації про майновий стан і доходи.
Виходячи з вищевикладеного, ПАТ «УкрСиббанк» (код ЄДРПОУ 9807750) здійснило списання кредитної заборгованості фізичній особі ОСОБА_1 на загальну суму 269 373,09 грн., повідомивши боржника у відповідності до вимог п.п. 164.2.17 (д) п. 164.2 ст.164 ПК України, діючого на момент списання кредитної заборгованості боржника, шляхом вручення боржнику відповідного повідомлення про анулювання (прощення) боргу.
Суми анульованої заборгованості фізичної особи ОСОБА_1 у розмірі 269 373,09 грн. було включено ПАТ «УкрСиббанк» (код ЄДРПОУ 9807750) до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них доходу (форма №1-ДФ) за IV квартал 2015 р. за ознакою доходу «126» (додаткове благо).
Відповідно до відомостей центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів із сум доходу, отриманого фізичною особою ОСОБА_1 від ПАТ «УкрСиббанк»» у розмірі 269 373,09 грн., податок з доходів фізичних осіб у джерела виплати не нараховувався та до бюджету не сплачувався.
В порушення п.п.164.2.17 (д) п.164.2 ст.164 та, з урахуванням п.п. 165.1.55 п. 165.1 ст.165, п. 167.1 ст.167 Податкового кодексу України, за наслідками перевірки фізичної особи ОСОБА_1 у зв`язку з отриманням у IV кварталі 2015 року доходу у сумі 268 764,09 грн. (269 373,09 грн. - 609 грн.) як додаткове благо у вигляді суми анульованої (прощеної) заборгованості за кредитом, донараховано податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік у розмірі 53 143,82 грн., а саме: 1 218,00x10 = 12 180,00грн. 12 180 х 15% = 1 827,00 грн. 268 764,09-12 180 = 256 584,09 грн. 256 584,09 х 20 % = 51 316,82 грн. 1 827,00 + 51 316,82 = 53 143,82 грн.
Перевіркою правильності визначення бази оподаткування військовим збором встановлено, що для фізичної особи ОСОБА_1 була визначена наступна база оподаткування військовим збором: дохід у вигляді анулювання (прощення) заборгованості за кредитом, який нараховано банківською установою ПАТ «УкрСиббанк» у IV кварталі 2015 року з урахуванням норм п.п.165.1.55 п. 165.1 ст. 165 розділу IV Податкового кодексу у розмірі 268 764,09 грн. ( 269373,09 грн. - 609,00 грн.)
Враховуючи викладене, військовий збір, донарахований за результатами перевірки становить 4 031,46 грн. (268 764,09 грн. х 1,5%).
Таким чином, фізичною особою ОСОБА_1 порушено п.п.1.2, п.п. 1.3 п.161 підрозділу 10 розділу XX ПК України, в результаті чого донараховано суму військового збору, яка підлягає сплаті до бюджету у розмірі 4 031,46 грн.
Документальною позаплановою невиїзною перевіркою фізичної особи ОСОБА_1 встановлені порушення, а саме: абз. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 з урахуванням норм п.п.165.1.55 п. 165.1 ст.165 розділу IV Податкового кодексу у зв`язку з отриманням додаткового блага у вигляді суми анульованої (прощеної) заборгованості за кредитом у результаті чого донараховано податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік в розмірі 53 143,82 грн.; п.п.1.2, п.п. 1.3 п.16 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу у зв`язку з отриманням додаткового блага у вигляді суми анульованої (прощеної) заборгованості за кредитом у результаті чого донараховано військовий збір за 2015 рік в розмірі 4 031,46 грн.
На підставі викладеного вище, та з посиланням на відповідні норми чинного податкового законодавства, повноважний представник відповідача просить суд у задоволенні пред`явлених позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Відповідно до ч.3 ст.194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
При цьому суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» установлено з 12 березня до 3 квітня 2020 р. на усій території України карантин, заборонивши: відвідування закладів освіти її здобувачами; проведення всіх масових заходів, у яких бере участь понад 200 осіб, крім заходів, необхідних для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Спортивні заходи дозволяється проводити без участі глядачів (уболівальників).
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 р. № 215 внесено зміни до цієї постанови, зокрема: заборонено з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. проведення всіх масових (культурних, розважальних, спортивних, соціальних, релігійних, рекламних та інших) заходів, у яких бере участь понад 10 осіб, крім заходів, необхідних для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування; з 12 год. 00 хв. 18 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р.: регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському внутрішньообласному і міжобласному сполученні (крім перевезення легковими автомобілями);перевезення понад 10 пасажирів одночасно в одному транспортному засобі у міському електричному (трамвай, тролейбус) та автомобільному транспорті, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах у звичайному режимі руху; перевезення понад 10 пасажирів одночасно в автобусах, які виконують регулярні пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах в режимі маршрутного таксі; з 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. перевезення пасажирів метрополітенами мм. Києва, Харкова і Дніпра відповідно до рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 16 березня 2020 р.
Згідно Протоколом №6 від 17.03.2020 Міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Дніпровської міської ради, Комісія вирішила, зокрема: Призупинити на території міста Дніпра з 00.01 18.03.2020 до прийняття рішення про скасування обмежувальних заходів: 1) проведення всіх масових (культурних, розважальних, спортивних, соціальних, релігійних, рекламних та інших) заходів, у яких бере участь понад 10 осіб, крім заходів, необхідних для забезпечення роботи органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єктів критичної інфраструктури, підприємств та закладів державної і комунальної форм власності, закладів охорони здоров`я усіх форм власності; 2) роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами, виробами медичного призначення, засобами зв`язку, товарами для тварин, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень, з перевезення вантажним транспортом, технічного обслуговування усіх видів транспортних засобів, послуг, які надаються ветеринарними клініками за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту. 2. Заборонити роботу метрополітену у місті Дніпрі з 15.00 17.03.2020 по 03.04.2020 включно.
Також, 11.03.2020 Рада суддів України звернулася до громадян, які є учасниками судових процесів, з проханням утриматися від участі у судових засіданнях, якщо слухання не передбачають обов`язкової присутності учасників сторін. Також Рада суддів України просить громадян утриматися від відвідин суду, якщо у них є ознаки будь-якого вірусного захворювання.
17 березня 2020 року, Рада суддів України на своєму позачерговому засіданні ухвалила рішення №19, що стосується організації роботи судів та органів суддівського самоврядування з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2.
Так, у вказаному рішенні зазначено, що на період з 16 березня до 03 квітня 2020 року, встановити особливий режим роботи судів України, а саме, зокрема:
- обмежити допуск у судові засідання та приміщення суду осіб з ознаками респіраторних захворювань: блідість обличчя, почервоніння очей, кашель;
- зменшити кількість судових засідань, що призначаються: для розгляду протягом робочого дня;
- по можливості здійснювати судовий розгляд справ без участі сторін, в порядку письмового провадження;
Крім того, Рада суддів України рекомендує громадянам та іншим особам: рекомендувати учасникам судових засідань подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; утриматися від відвідування приміщення суду, особливо за наявності захворювання (слабість, кашель, задуха, утруднення дихання, тощо).
Вказані обмеження та рекомендації кореспондуються із Розпорядженням голови Дніпропетровського окружного адміністративного суду №57 від 16.03.2020р. та Наказом №80 від 17.03.2020р.
Водночас, відповідно до п. 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338-р «Про переведення єдиної державної системи цивільного захисту у режим надзвичайної ситуації» визначено, що з урахуванням поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, висновків Всесвітньої організації охорони здоров`я щодо визнання розповсюдження COVID-19 у країнах світу пандемією, з метою ліквідації наслідків медико-біологічної надзвичайної ситуації природного характеру державного рівня, забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення та відповідно до статті 14 та частини другої статті 78 Кодексу цивільного захисту України установити для єдиної державної системи цивільного захисту на всій території України режим надзвичайної ситуації до 24 квітня 2020 року.
Так, на підставі зазначеного вище, та враховуючи розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338-р «Про переведення єдиної державної системи цивільного захисту у режим надзвичайної ситуації», суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.2 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у даній адміністративній справі, приймаючи до уваги п.3 Розділу VI «Прикінцеві положення», яким визначено, що Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), приймається 02.06.2020 р.
Відповідно до ст. 229 КАС України, при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
При цьому, суд зазначає, що в матеріалах справи міститься довідка від 01.06.2020 р. №95, складена начальником відділу управління персоналу А.В. Шевченко, в тексту якої зазначено, що суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Жукова Євгенія Олексіївна перебувала у щорічній відпустці, а саме: з 04.05.2020 р. по 08.05.2020 р.; з 12.05.2020 р. по 15.05.2020 р.; з 18.05.2020 р. по 22.05.2020 р.; з 25.05.2020 р. по 29.05.2020 р.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що на підставі п.п.191.1.1 ст.191.1 п.191 ст.191, п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.4 п.78.1 ст.78, ст.79 ПК України, та наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 06.04.2018 р. №2033-п «Про проведення документальної позапланової перевірки фізичної особи Радченко А.В.» начальником відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборі з фізичних осіб ГУ ДФС у Дніпропетровській області Кудлач Іриною Павлівною проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податк на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р.
Судом встановлено, що під час перевірки, контролюючим органом було використано відомості, що містяться в інформаційних базах даних ІС «Податковий блок», центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків.
Підставою, що передувала винесенню оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стало наступне.
Відповідно до п. 1.1. зазначеного вище договору, сума кредиту склала - 30 000 дол. США, що дорівнює еквіваленту 151 500,00 грн.
Відповідно до п. 1.2.2 Договору термін повернення кредиту - 16.03.2028 р.
28.12.2015 р. АТ "УкрСиббанк" прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості у сумі 11 812,28 дол.США (по курсу НБУ 273 306,46 грн), у т.ч. за основним боргом - 11 642,28 дол. США (по курсу НБУ 269 373,09 грн), по нарахованим відсоткам - 170,00 дол.США (по курсу НБУ 3 933,37 грн), про що позивача було повідомлено листом АТ "УкрСмбваяк" про анулювання боргу від 28.12.2015 р. № 31-1-+61/248.
Відповідно до підпункту 164.2.17. «д» пункту 164.2 статті 164 ПКУ боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ГУ ДФС у Дніпропетровській області на адресу громадянки ОСОБА_1 надіслано лист з рекомендованим повідомленням про вручення від 26.12.2017 р. за №2297/6/04-36-13-08 щодо подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 р. та декларування доходу у вигляді додаткового блага, отриманого від ПАТ «УкрСиббанк» (код ЄДРПОУ 9807750) за період 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р.
Громадянка ОСОБА_1 податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 р. до ДПІ у АНД районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області надала, однак доходи у вигляді додаткового блага в декларації не відображено та не нараховано податок з доходів фізичних осіб і військовий збір.
Правовідносини сторін, що виникають у сфері справляння податків і зборів,зокрема, щодо визначення вичерпного переліку податків і зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податковою контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР, Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, тощо.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтями 61, 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Статтею 1 Протоколу першого Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997р. встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Відповідно до ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до підпунктів 4.1.4, 4.1.9 пункту 4.1 ст.4 ПК України податкове законодавства України ґрунтується на таких принципах: презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів ч різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу; стабільність - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.
Відповідно до п. «а» п.п.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України, дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.
Відповідно до п.п.14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Відповідно до пп. 20.1.1 та пп.20.1.28 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право: звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини; застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом.
Статтею 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Пункт 37.3 статті 37 Податкового кодексу України визначає, що підставами для припинення податкового обов`язку, крім його виконання, є: ліквідація юридичної особи; смерть фізичної особи, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою; втрата особою ознак платника податку, які визначені цим Кодексом; скасування податкового обов`язку у передбачений законодавством спосіб.
Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до п.п.54.3.1 - п.п. 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 ПК України,контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію; дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках; 54.3.3. згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган; рішенням суду, що набрало законної сили, особу визнано винною в ухиленні від сплати податків; дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.
Згідно з п.55.1. ст.55 ПК України, податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.Процедура адміністративного оскарження рішень органів державної податкової служби є дворівневою.
Контролюючими органами вищого рівня є Державна податкова адміністрація України - для державних податкових адміністрацій в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які у свою чергу є контролюючими органами вищого рівня для державних податкових інспекцій (п.55.2 ст.55 ПК України).
Порядок оскарження рішень контролюючих органів визначений у ст.56 ПК України, п. 56.1 якої визначає,що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення (п.56.2 ст.56 ПК України).
Згідно з п. 56.18. ст.56 ПК України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання у будь-який момент після отримання такого рішення.
Відповідно до п.58.1 ст. 58 Податкового кодексу України у разі коли сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.
Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов`язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов`язань платника податків; суму грошового зобов`язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення результатів господарської діяльності або від`ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов`язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов`язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.
До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання та штрафних (фінансових) санкцій.
Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов`язання визначається центральним контролюючим органом.
Відповідно до п.п. 61.1. ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Способи здійснення податкового контролю перелічені у ст.62 ПК України, до них відноситься, зокрема, відповідно до п.62.1.3. ПК України здійснення податкового контролю шляхом проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Відповідно до ст.83 ПК України, для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; виключено; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.
Відповідно до п.п. 14.1.157 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.
Відповідно до пп. 164.2.17 (д) п.164.2 ст. 164 ПК України, дохід отриманий платником податків як додаткове благо (крім видадків, передбачений ст.165 ПК України у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
За кредитом, що отриманий на придбання житла (іпотечний кредит), платник податку має право на сплату суми податкового зобов`язання, нарахованої на суму боргу (кредиту та/або відсотків), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності, протягом трьох років починаючи з року, в якому задекларовано суму такого податкового зобов`язання. Для розстрочення такої суми податкового зобов`язання платник податку разом із декларацією подає до контролюючого органу заяву у довільній формі, що містить фактичні дані про суму прощеного (анульованого) кредитором боргу (кредиту та/або відсотків), підтверджену відповідними документами кредитора, та коротке пояснення обставин, що призвели до виникнення необхідності здійснення розстрочення задекларованої суми податкового зобов`язання.
Суми розстрочених податкових зобов`язань розраховуються платником податку самостійно згідно з документами щодо суми прощеного (анульованого) кредитором боргу (кредиту та/або відсотків) та погашаються рівними частинами кожного календарного кварталу до 20 числа місяця, наступного за кожним календарним кварталом (до 20 квітня, до 20 липня, до 20 жовтня і до 20 грудня) починаючи з кварталу, що настає за тим кварталом, у якому до контролюючого органу подано заяву у довільній формі, що містить фактичні дані про суму прощеного (анульованого) кредитором боргу (кредиту та/або відсотків), підтверджену відповідними документами кредитора, та коротке пояснення обставин, що призвели до виникнення необхідності здійснення розстрочення задекларованої суми податкового зобов`язання.
Відповідно до п.п. 165.1.55 п.165.1 ст.165 ПК України, основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року;сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.
Відповідно до п.167.1 ст.167 ПК України, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Відповідно до п.176.1 ст.176 ПК України, платники податку зобов`язані: а) вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.
Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;
б) отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого цим Кодексом, документи первинного обліку, в тому числі на підставі яких визначаються витрати при розрахунку інвестиційного прибутку та формується податкова знижка платника податку;
в) подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.
На вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов`язані пред`являти документи і відомості, пов`язані з виникненням доходу або права на отримання податкової знижки, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у податковій декларації з цього податку;
г) подавати особам, які згідно з цим Кодексом визначені відповідальними за утримання (нарахування) та сплату податку до бюджету, документи на підтвердження права платника податку, який отримує такі доходи, на застосування соціальних податкових пільг;
ґ) у порядку, визначеному законом, допускати посадових (службових) осіб контролюючого органу на територію або до приміщень, що використовуються платником податку для отримання доходів від провадження господарської діяльності;
д) здійснювати заходи, передбачені цим Кодексом, у разі зміни підстав для отримання податкової соціальної пільги;
е) своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.
З 03.08.2014 року набрав чинності ЗУ «Про знесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» від 31.07.2014 №1621-VII, яким на період до 01.01.2015 р. запроваджено військовий збір.
Відповідно до п.п.1.2, п.п.1.3 п.161 підрозділу 10 Розділу XX Кодексу №2755 з урахуванням змін, внесених ЗУ «Про знесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України», платниками військового збору є особи, визначені п.162.1 ст.162 Кодексу, а саме: фізична особа - резидент (нерезидент), яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні податковий агент. Об`єктом оподаткування збором є загальний місячний (річний оподатковуваний дохід, зокрема, основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеног (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурок банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якшо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року (пп.1.2 п.161 підрозділу 10 Розділу XX Кодексу №2755).
ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи`від 28.12.2014 року №71-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015 р., до Кодексу №2755 внесено зміни в частині оподаткування військовим збором. Так, відповідно до пункту 161 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Кодексу №2755 оподаткування військовим збором подовжено до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України.
Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 ст. 162 Кодексу №2755, а саме: фізичні особи-резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні так іноземні доходи; фізичні особи-нерезиденти, які отримують доходи з джерела їх походження Україні, а також податкові агенти (п.п.1.1 п.161 підрозділу 10 розділу XX Кодексу №2755).
Відповідно до п.п.1.2 п.16 підрозділу 10 розділу XX ПК України, об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 ПК України, зокрема: для резидента - загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування та іноземн доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України; для нерезидента - загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід з джерела його походження в Україні та доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).
Здійснивши системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України та надаючи оцінку доводам сторін, як викладених в заявленнійпозовній заяві та відзиві до нього, так і в поясненнях, наданих в судовому засіданні, суд виходить з наступного.
Як встановлено судом, та підтверджено матеріалами справи фізична-особа платник податків ОСОБА_1 дійсно отримала дохід, який згідно з нормами ПК України підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником подтків в річній декларації про майновий стан і доходи (податковій декларації) за 2015 рік.
Фізична особа платник податків ОСОБА_1 отримала дохід з ознакою доходу «126» (додаткове благо) у вигляді анульованої основної суми кредитної заборгованості.
Відповідно до п. 1.1. договору сума кредиту склала - 30 000 дол. США, що дорівнює еквіваленту 151 500,00 грн.
Відповідно до п. 1.2.2 Договору термін повернення кредиту - 16.03.2028 р.
28.12.2015 р. АТ "УкрСиббанк" прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості у сумі 11 812,28 дол.США (по курсу НБУ 273 306,46 грн), у т.ч. за основним боргом - 11 642,28 дол. США (по курсу НБУ 269 373,09 грн), по нарахованим відсоткам - 170,00 дол.США (по курсу НБУ 3 933,37 грн), про що позивача було повідомлено листом АТ "УкрСмбваяк" про анулювання боргу від 28.12.2015 р. № 31-1-+61/248.
Суд зазначає, що доводи позивача стосовно того, що проценти за користування кредитом, нараховані банком відповідно до умов договору та анульовані за його рішенням, а також пеня не є доходом платника податків в розумінні ПК України, який підлягає оподаткуванню в порядку абз «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, і остання не повинна була була включити до податкової декларації за 2016 р. залишок основного боргу в розмірі 11 642,28 дол. США, що в гривневому еквівалінті становило 269 373,09 грн. станом на 28.12.2015 р., спростовуються наступним.
Відповідно до ст.167 ПК України, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Відповідно до п.п.1.3 п.161 підроздіду10 Розділу ХХ ПК України, ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
Суд зазначає, що про необхідність сплати до Державного бюджету України податку на доходи фізичних осіб та податку з військового збору позивача - ОСОБА_4 було повідомлено повідомленням про анулювання боргу від 28.12.2015 р. №31-1-+61/248, із зазначенням про те, що розмір та порядок внесення таких податків і податкових платежів остання може отримати, особисто звернувшись безпосередньо до Державної фіскальної служби України.
Відомості про вручення зазначеного вище повідомленням про анулювання боргу від 28.12.2015 р. №31-1-+61/248 ОСОБА_1 міститься в матеріалах справи.
В обґрунтування позовної заяви остання зазначила, що у зв`язку з юридичною необізнаністю, та враховуючи факт анулювання боргу, визначеним повідомленням про анулювання боргу від 28.12.2015 р. №31-1-+61/248 направленого АТ «УкрСиббанк» на адресу ОСОБА_1 , на думку останньої, сплата будь-яких податків та зборів, визначених за ПК України, за останньою непередбачено.
Визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку.
При прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.
Кредитор має належним чином повідомити платника податку - боржника про анулювання (прощеного) боргу (рекомендованим листом з повідомленням про вручення, шляхом укладення відповідного договору, шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто) та включити суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку.
Боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку, в тому числі і військового збору.
До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.
Анульована у 2015 році основна сума кредитної заборгованості позивача за кредитним договором є доходом, який отриманий платником податку як додаткове благо, а відповідно такий дохід підлягає включенню до річного оподаткованого доходу, є обґрунтованим.
Суд апеляційної інстанції обґрунтовано відхилив посилання позивача на пункт 8 підрозділ 1 розділу XX Податкового кодексу України, оскільки зазначена норма стосується регулювання правовідносин, які складаються щодо прощення (анулювання) кредитором суми боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті відносно якого відбулась зміна валюти зобов`язання з іноземної у гривню. Проте судами не було встановлено, а матеріали справи не містять будь - яких доказів зміни умов договору про надання відновлювальної кредитної лінії №935/6-006 від 11.01.2007 щодо валюти зобов`язання, а відтак пункт 8 підрозділ 1 розділу XX Податкового кодексу України не може бути застосовано до спірних правовідносин.
Таким чином, сума прощеної позивачу основної заборгованості за кредитом у розмірі 967 378,18 грн є доходом платника податку в повному обсязі та підлягає оподаткуванню як податком на доходи фізичних осіб так і військовим збором.
Крім того, правова позиція Верховного Суду викладена, в постанові Верховного Суду від 01.10.2019 р. у справі №919/2619/14-а (адміністративне провадження №К/9901/5798/18) полягає в наступному.
Аналіз наведених норм законів дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.
Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, та підвищені проценти, нараховані у разі прострочення платежу, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, та підвищених процентів, нарахованих у разі прострочення платежу, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.
Відсутність в підпункті "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) точності щодо визначення додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (процентного) кредитором за його самосійним рішенням, була усунута шляхом внесення змін Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 №71-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015.
Згідно з підпунктом "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній з 01.01.2015) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд зазначає, що до положень ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передачені Конституцією та законами України.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, з урахуванням викладених вище обставин, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що передумовами для винесення відповідачем оскаржуваним податкових повідомлень-рішень, стали наступні обставини: наявність додаткового блага в сумі 269 373,09 грн. у позивача, яке відповідає визначенню, наведеному в пп.164.2.17 (д) п.164.2 ст.164 ПК України, а також відсутність з боку позивача як факту декларування наведеного вище додаткового блага у зазначеній сумі, так і відсутність сплати позивачем до бюджету всіх сум податків і зборів відповідно до норм ПК України, наведених вище, внаслідок отримання такого додаткового блага ОСОБА_1 .
При цьому, зазначені обставини знайшли своє підтвердження в письмових доказах, наведених вище та долучених до матеріалів справи.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст.242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова