Справа № 336/3233/19(ЗП/280/99/19)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
01 червня 2020 року м. Дніпросправа № 336/3233/19(ЗП/280/99/19)
Суддя Третього апеляційного адміністративного суду Панченко О.М., перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Запорізькій області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.12.2019 р. в адміністративній справі №336/3233/19(ЗП/280/99/19)
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Держпраці у Запорізькій області
про визнання протиправною та скасування постанови,-
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.12.2019 р. позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, скаржник оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 р. апеляційну скаргу скаржника залишено без руху і надано десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання документу про сплату судового збору у розмірі 1152,60 грн.

Копію ухвали скаржник отримав 11.03.2020 року.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 31.03.2020 р. відмовлено скаржнику у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору та апеляційну скаргу повернуто скаржнику.

13.04.2020 року скаржник вдруге оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку. З апеляційною скаргою подано клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження. В обґрунтування клопотання скаржник посилається на те, що право на оскарження судових рішень є складовою конституційного права на судовий захист. Копію оскарженого рішення скаржник одержав 03.01.2020 року та вперше апеляційну скаргу подав у встановлений ч. 2 ст. 295 КАС України строк. Скаржником сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги. Сплата судового збору не повинна перешкоджати доступу до правосуддя. Основною підставою для звернення скаржника з апеляційною скаргою є захист соціальних та трудових прав працівників.

Розглянувши зазначене клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (ч. 2 ст. 295 КАС України).

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу (ч. 3 ст. 295 КАС України).

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч.1 ст.121 КАС України).

Як вбачається з матеріалів справи, вступну та резолютивну частини оскарженого рішення оголошено у відкритому судовому засіданні 10.12.2019 року, повний текст рішення складено 20.12.2019 року.

З урахуванням наведеного та враховуючи положення ст. 295 КАС України початком перебігу строку апеляційного оскарження є дата складення повного судового рішення -20.12.2019 року, а тридцятим днем цього строку є 20.01.2020 року (з урахуванням положень ч. 6 ст. 120 КАС України).

З матеріалів справи вбачається, що копію оскарженого рішення Головне управління Держпраці у Запорізькій області одержало 03.01.2020 року (а.с. 90), апеляційна скарга повторно подана до суду першої інстанції 13.04.2020 року, тобто з пропуском строків, встановлених ч. 1 та ч. 2 ст. 295 КАС України.

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

У пункті 74 рішення Європейського суду з прав людини "Лелас проти Хорватії" суд звертав увагу на те, що "держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу".

У справі "Рисовський проти України" Європейський суд з прав людини "... підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси…".

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Слід зазначити, що у постанові від 15 травня 2018 року у справі №804/2979/17 Верховний Суд дійшов висновку, що "у ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись раніше згаданого принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж".

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ухвала Третього апеляційного адміністративного суду від 31.03.2020 р. набрала законної сили та в касаційному порядку не скасована.

Отже, вказані скаржником доводи не можуть свідчити про наявність поважних підстав для поновлення строку апеляційного оскарження, а тому клопотання скаржника про поновлення строку апеляційного оскарження задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною 2 ст. 298 КАС України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 296 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 169 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.12.2019 р. слід залишити без руху на підставі ч. 3 ст. 298 КАС України та надати скаржнику строк упродовж десяти днів з дня вручення ухвали для зазначення інших підстав для поновлення строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції від 10.12.2019 року.

Керуючись статтями 169, 296, 298 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.12.2019 р. у справі №336/3233/19(ЗП/280/99/19) залишити без руху.

Надати Головному управлінню Держпраці у Запорізькій області строк упродовж десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме:

- вказати інші підстави для поновлення строку апеляційного оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.12.2019 р.

Роз`яснити Головному управлінню Держпраці у Запорізькій області , що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Панченко