Справа № 292/522/20
Суддя: Рябенька Т. С.
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Червоноармійський районний суд Житомирської області
Справа № 292/522/20
Номер провадження 2-а/292/5/20
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2020 року смт.Пулини
Червоноармійський районний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді Рябенької Т.С.,
секретаря судового засідання Володіної В.В.,
з участю представника позивача Грабовського Д.О., відповідача Богатирчука М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні в смт.Пулини справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до помічника чергового СППП №4 Пулинського ВП Новоград-Волинського ВП ГУ НП в Житомирській області Богатирчука Миколи Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-
В С Т А Н О В И В :
В квітні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом, мотивуючи його тим, що 21.03.2020 року помічником чергового СППП №4 Пулинського ВП Новоград-Волинського ВП ГУ НП в Житомирській області Богатирчуком М.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА №523107, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121, ч.1 ст.121, ч.2 ст.122, ст.125 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Згідно даної постанови 21 березня 2020 року в смт.Пулини, по вул.Шевченка він керував транспортним засобом ВАЗ 2111, р.н. НОМЕР_1 з причепом БЗП т-02, д.н. НОМЕР_2 , у якого в темну пору не освітлювався номерний знак, не працював габаритний ліхтар та ін. Своєї вини у вчиненні даного правопорушення не визнає, вважає притягнення його до адміністративної відповідальності протиправним та необґрунтованим, оскільки начальник сектору реагування патрульної поліції №1 Артемчук О.В. та помічник чергового ОСОБА_2 , діючи за попередньою змовою, штучно склали відносно нього протокол та оскаржувану постанову про притягнення до адміністративної відповідальності у відповідь на його відмову надати їм неправомірну вигоду у сумі 500 грн.
Про факт скоєного відносно нього злочину він 21.03.2020 року він подав заяву до Пулинського ВП, яка була внесена до ЄРДР лише на підставі ухвали суду від 28.04.2020 року. Копію оскаржуваної постанови йому на руки видано не було, він отримав її лише 11.04.2020 року після телефонної розмови з начальником Пулинського ВП Новоград-Волинського ВП ГУ НП в Житомирській області.
Доказом незаконності даної постанови є факт його безпідставної зупинки, створення конфліктної ситуації і намагання використати дану ситуацію для укриття посадового
злочину, а саме - штучного створення протоколу про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп"яніння. Крім того, оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.
Зазначає, що керував технічно справним автомобілем та правил дорожнього руху не порушував. Жодних доказів по справі, крім постанови, на момент розгляду справи не було, обставини справи досліджувались упереджено та одноособово, оскільки йому не було роз"яснено причини зупинки транспортного засобу та яке саме порушення правил дорожнього руху він допустив, постанова в його присутності не виносилась.
Строки звернення до суду були ним порушені з поважних причин, оскільки оскаржувану постанову він отримав лише 11.04.2020 року.
Враховуючи вищевикладене, просить суд поновити йому пропущений строк звернення до суду з даною позовною заявою, визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №523107, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121, ч.1 ст.121, ч.2 ст.122, ст.125 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.
Ухвалою судді від 30.04.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з"явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Представник позивача Грабовський Д.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з вищевикладених підстав та просив суд їх задовольнити. Відповідач помічник чергового СППП № Пулинського ВП Новоград-Волинського ВП ГУ НП в Житомирській області Богатирчук М.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що 21 березня 2020 року близько 19 години 55 хвилин він разом з начальником СРПП Пулинського ВП Артемчуком О.В., при виконанні службових обов"язків, патрулюючи вулиці смт.Пулини на службовому автомобілі, на вул.Шевченка помітили автомобіль марки ВАЗ-2111, д.н. НОМЕР_3 з причепом БЗП 7-02, д.н. НОМЕР_4 , на якому не освітлювався номерний знак, що є порушенням п.2.9 в Правил дорожнього руху, тому даний автомобіль був зупинений ними на законних підставах. В подальшому в ході спілкування з водієм ОСОБА_1 було виявлено ще ряд порушень ним Правил дорожнього руху, а саме: неувімкнення аварійних вогнів при зупинці на законну вимогу поліцейського, відсутність медичної аптечки та вогнегасника, що є порушенням п.п.9.9 б та 31.4.7 є Правил дорожнього руху. Зважаючи на викладене, ним було винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, від ознайомлення з якою водій відмовився. Вважає доводи позивача необґрунтованими, тому просить суд визнати винесену ним постанову відносно ОСОБА_1 законною і залишити її в силі. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА №523107 від 21.03.2020 року вбачається, що 21 березня 2020 року о 20 годині 00 хвилин в смт.Пулини, по вул.Шевченка він керував транспортним засобом ВАЗ 2111, р.н. НОМЕР_1 з причепом БЗП т-02, д.н. НОМЕР_2 , у якого в темну пору не освітлювався номерний знак, не працював габаритний ліхтар. Вказаною постановою за вчинення правопорушень, передбачених ч.6 ст.121, ч.1 ст.121, ч.2 ст.122, ст.125 КУпАП, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. (а.с.3). Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306. Згідно ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов"язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію». Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, чого в даному випадку інспектором дотримано не було. Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення
на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. Зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити відхилення інших доказів. Позивача притягнуто до відповідальності за ч.6 ст.121, ч.1 ст.121, ч.2 ст.122, ст.125 КУпАП. Відповідальність за ч.6 ст.121 КУпАП настає за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно п.2.9 (в) ПДР України водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий. Згідно з п.13.1.2. Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої наказом МВС України №111 від 27.03.2009 року, підставою для зупинення транспортних засобів є відсутність номерного(них) знака(ів) на транспортному засобі або наявності номерного знака, який не відповідає встановленим вимогам, закріплений у не встановленому для цього місці, закритий іншими предметами чи забруднений, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів. Частиною 1 статті 121 КУпАП встановлено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно ч.2 ст.122 КУпАП за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, необладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідальність за ст.125 КУпАП настає за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129,
статтями 139 і 140 цього Кодексу, що тягнуть за собою попередження. Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Отже, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов"язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо. Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. При цьому, частиною 2 вказаної норми Закону передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка
притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Згідно зі статтею 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідно до статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, як про порушення громадського порядку, Правил дорожнього руху України, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, в тому числі порушення, передбачені ч.6 ст.121, ч.1 ст.121, ч.2 ст.122, ст.125 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до частини 2 вказаної статті від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Суд зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідачем дотримано вимоги чинного законодавства України, зокрема, частин 2 та 4 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за змістом якої протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Відповідачем на підтвердження винуватості ОСОБА_1 було надано до суду докази, а саме - диск з відеозаписом подій, які відбувались 21.03.2020 року близько 20 години по вул.Шевченка в смт.Пулини Житомирської області, з якого вбачається, що номерний знак причепа БЗП 7-02, д.н. НОМЕР_5 до автомобіля марки ВАЗ-2111, н.з. НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_1 , був неосвітлений у темну пору доби. Оглянувши в судовому засіданні відеозапис з відеореєстратора поліцейського автомобіля Пулинського ВП Новоград-Волинського ВП ГУ НП в Житомирській області, суд приходить до переконання, що відповідачем не в повній мірі дотримано вимоги статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Так, відповідачем під час винесення оскаржуваної постанови не були роз"яснені
ОСОБА_1 належні йому процесуальні права та обов"язки, які прямо передбачені ч.1 ст.268 КУпАП, а також не було надано жодної можливості останньому надати свої пояснення та докази на їх підтвердження. Наведене свідчить, що відповідачем під час винесення постанови були порушені норми діючого законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, право на об"єктивний та справедливий розгляд справи. Таким чином, постанова, яка винесена без додержання вказаних вище норм діючого законодавства, не може бути визнана належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.6 ст.121, ч.1 ст.121, ч.2 ст.122, ст.125 КУпАП. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення та транспорті» роз`яснено судам, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів, оскільки перед складанням постанови про адміністративне правопорушення щодо позивача не були заслухані пояснення водія, що в свою чергу, виключає надання об`єктивної оцінки фактичним обставинам справи. Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем не встановлено належним чином обставин вчинення правопорушення, що свідчить про неповне виконання поліцейським вимог, передбачених ст.ст.251, 280 КУпАП. Підсумовуючи викладене та враховуючи встановлені судом порушення, допущені посадовою особою при розгляді справи про адміністративні правопорушення за ч.6 ст.121, ч.1 ст.121, ч.2 ст.122, ст.125 КУпАП відносно ОСОБА_1 у своїй сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем не здійснено всебічної, повної і об`єктивної оцінки обставин справи. Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справу необхідно надіслати на новий розгляд до Пулинського ВП Новоград-Волинського ВП ГУ НП в Житомирській області. Про накладення адміністративного стягнення ОСОБА_1 дізнався 07.04.2020 року при ознайомленні в Червоноармійському районному суді з матеріалами справи №292/415/20 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, тому суд вважає поновити позивачу процесуальний строк звернення до суду, оскільки він пропущений з поважних причин. На підставі керуючись ч.6 ст.121, ч.1 ст.121, ч.2 ст.122, ст.125, 251, 268, 280 КУпАП, ст.ст.77, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, - В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до помічника чергового СППП №4 Пулинського ВП Новоград-Волинського ВП ГУ НП в Житомирській області Богатирчука Миколи Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково. Поновити пропущений з поважних причин встановлений законом процесуальний строк звернення до суду позивачу ОСОБА_1 з адміністративним позовом про оскарження постанови по справі про адмінстративне правопорушення. Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА №523107 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121, ч.1 ст.121, ч.2 ст.122, ст.125 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.6 ст.121, ч.1 ст.121, ч.2 ст.122, ст.125 КУпАП направити на новий розгляд до Пулинського ВП Новоград-Волинського ВП ГУ НП в Житомирській області. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.
Суддя Т.С.Рябенька
Повний текст рішення виготовлено 05.06.2020 року.