Справа № 266/7218/19
Суддя: Федотова В. М.
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 266/7218/19
Провадження № 2-а/266/21/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Федотової В.М.,

за участю секретаря Шишханової К.Р.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Маріуполі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до поліцейського взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області ДПП сержанта поліції Кулібаба Марини Валеріївни про визнання протиправною та скасування постанови серії НК №648635 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 04 грудня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до поліцейського взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Донецькій області ДПП сержанта поліції Кулібаба М.В. про визнання протиправною та скасувати постанову серії НК №648635 від 04 грудня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не в автоматичному режимі.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 04 грудня 2019 в 15 год. 15хв. на пр. Будівельників, біля будинку 86 в м. Маріуполь працівниками патрульної поліції був зупинений автомобіль «Toyota Prado» д/н НОМЕР_1 під його керуванням. Відповідач пояснив причину зупинки транспортного засобу, а саме порушенням позивачем ОСОБА_1 вимоги п.8.7.3 г ПДР України. Вказав, що нібито позивач виїхав на перехрестя пр. Миру з пров. Нахімова в м. Маріуполі на заборонений (жовтий) сигнал світлофора. Позивач пояснив, що правила дорожнього руху не порушував, та проїхав перехрестя на миготливий зелений сигнал світлофора, що не заборонено ПДР. Під час перегляду ,наданого поліцейським відеозапису, було встановлено, що запис не містить інформація про те, що саме автомобіль «Toyota Prado» з номерним знаком НОМЕР_1 - 04.12.2019 року о 15 год. 01 хв. перетинає перехрестя пр. Миру та провулку Нахімова в м. Маріуполі на жовтий сигнал світлофору. Камера поліцейського була встановлена перпендикулярно руху автомобіля (позашляховика світлого кольору) і відеозапис не містив інформації стосовно особи водія, номерного знаку, а також інших індивідуальних особливостей, за якими можливо ідентифікувати цей автомобіль. Крім того, з запису не вбачається, який був сигнал світлофора, встановленого по пр. Мира в момент проїзду перехрестя автомобілем. Червоно-жовтий сигнал світлофора по провулку Нахимова, який зафіксовано на відеозаписі, не є автоматичним доказом того, що автомобіль проїхав перехрестя по пр. Мира на жовтий сигнал. Після перегляду відеозапису позивач пояснив поліцейським, що на відео зафіксовано не його автомобіль «Toyota Prado» д/н НОМЕР_2 яким він керував. Звернув увагу,що відповідно до п.п. 8.11 ПДР України передбачено- водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Окрім цього позивав зазначив, що поліцейським були порушені його конституційні права, а саме ст. 59 Конституції України - право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Позивач, під час розгляду справи поліцейським, заявив усне клопотання, що він бажає скористатись юридичною допомогою, але зв`язатися телефоном з адвокатом у той час він не зміг, тому попросив поліцейського Кулібабу М.В. надати йому можливість скористатися безоплатною первинною правовою допомогою. Поліцейська Кулібаба М.В. відмовила йому, та пояснила, що він не має права на таку правову допомогу та у неї немає часу очікувати приїзду адвоката та розпочала розглядати справу. Тоді позивачем було заявлено клопотання про перенесення розгляду справи на інший час, щоб він мав час підготуватися до розгляду справи та скористатися правовою допомогою. Йому було відмовлено в задоволенні його клопотанні .Вважає, що поліцейський Кулібаба М.В. грубо порушила його права на правову допомогу закріпленні ст. 59 Конституції України, статтею 6 у & З (с) Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. та ст.268 КУпАП.

Також позивач вказав на порушення відповідачем вимог ст. 283 КУпАП, а саме зазначив, що у оскаржуваній постанові серії НК № 648635 від 04.12.2019 року, не наведено докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення, не вказано технічний засіб, яким здійснено відеозапис. що виключає можливість прийняття його у якості належного доказу по справі.

У зв`язку з вищевикладеним, просив визнання протиправною та скасувати постанову серії НК №648635 від 04 грудня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не в автоматичному режимі.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 грудня 2019 року було відкрито провадження по справі, визначено, що справа буде розглянута в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, запропоновано сторонам надати відзив, та відповідь на відзив. Також, зазначеною ухвалою було роз`яснено сторонам право надати клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач скористався своїм правом, передбаченим ст.162 КАС України - в строк визначений Законом надав відзив на позов, в якому зазначив наступне. Вважає позовні вимоги ОСОБА_1 незаконними, безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивач не надав суду необхідних належних та допустимих доказів, якими мотивує обставини, викладені в позовній заяві. Вважає, що постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, оскільки винесена на підставі об`єктивних даних вчинення адміністративного правопорушення, яке зафіксовано відеозаписом з реєстратора, встановленого в службовому автомобілі патрульних поліцейських - де зафіксовано о 15 год. 01 хв. 09 сек. факт порушення ОСОБА_1 . 8.7.3.ґ ПДР України. З зазначеного файлу вбачається, що 04.12.2019 р. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Toyota Prado» державний номер « НОМЕР_1 », проїхав перехрестя пр. Миру та провулку Нахімова в м. Маріуполі безпосередньо на заборонений жовтий сигнал світлофора. За результатами розгляду справи поліцейським, на підставі закону та в межах своїх повноважень, було винесено постанову та накладено штраф. Просив відмовити у задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 надав відповідь на відзив, в якому з не погодився із доводами відповідача, вважає що оскаржувальна ним постанова є незаконною та такою, що не відповідає вимогам діючого законодавства.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги, надав пояснення відповідно заявленим вимогам, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову.

Окрім цього, відповідач Кулібаба М .В. в судовому засіданні надала аналогічні своєму відзиву показання, стверджувала, що позивач ОСОБА_1 вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

Дослідивши письмові докази, вислухавши учасників процесу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.18 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам, підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно зі ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб`єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов`язку суд витребує названі документи та матеріали. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справи на основі наявних доказів.

Так судом встановлено, що згідно постанови серії НК № 648635 від 04.12.2019 p., яка була прийнята поліцейським УПП в Донецькій області- Кулібабою М.В., 04.12.2019 р. о 15 год. 15 хв. на перехрещенні пр. Миру та провулку Нахімова в м. Маріуполі, водій керуючи транспортним засобом «Toyota Prado» д/н НОМЕР_1 проїхав перехрестя пр. Миру та провулку Нахімова на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 «ґ» ПДР - порушення проїзду на заборонений жовтий сигнал що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів у зв`язку із чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. По справі прийнято рішення про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність зокрема за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника.

Так, згідно п. 8.7.3 «ґ» ПДР України жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

При цьому, згідно п. 8.11 ПДР України водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів (п. 8.10ПДРУкраїни).

Згідно п. 16.8 ПДР України водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності доказування свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На відеозапису зі службового реєстратора, наданого суду відповідачем, вбачається, що світлофор перейшов у режим миготіння зеленим світлом, а потім вимкнувся жовтий сигнал світлофору, транспортний засіб зовні схожий на «позашляховик світлого кольору» проїхав перехрестя пр. Миру та провулку Нахімова в м. Маріуполі. З відеозапису вбачається, що патрульне авто спрямувало за вищевказаним транспортним засобом. Вже на іншому відео файлі видно як працівники поліції зупинили транспортний засіб «Toyota Prado» д/н НОМЕР_1 біля буд. 86 по пр. Будівельників в м. Маріуполі.

Суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено, що сама транспортний засіб «Toyota Prado» д/н НОМЕР_1 проїхав перехрестя пр. Миру та провулку Нахімова в м. Маріуполі на заборонений жовтий сигнал світлофора, оскільки камеру поліцейського було встановлено перпендикулярно руху автомобіля (позашляховика світлого кольору) і відеозапис не містить інформації стосовно особи водія, номерного знаку, а також інших індивідуальних особливостей, за якими можливо ідентифікувати цей автомобіль.

При цьому доводи відповідача про те, що відеозапис містить дані, що саме позивач ОСОБА_1 порушив ПДР спростовуються дослідженим відеозаписом.

Стосовно порушення конституційних прав позивача в частині не надання поліцейським УПП В Донецькій області Кулібабою М.В. права на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У відповідності до ч.2 ст. 271 КУпАП інтереси потерпілого може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

В ст.280 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 виявив бажання скористатись правовою допомогою, про що надав відповідачу відповідне клопотання. З дослідженого вбачається, що інспектором не було вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

На думку суду, такі дії інспектора порушують права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і тим самим, свідчать про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, що має наслідком скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

До такого самого висновку дійшов Верховний суд у складі колегії Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 18.02.2020 року справа №524/9828/16-а.

Стосовно порушення відповідачем вимог ст. 283 КУпАП, а саме не зазначення в оскаржуваній постанові серії НК № 648635 від 04.12.2019 року доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення - технічного засобу, яким здійснено відеозапис, що виключає можливість прийняття його у якості належного доказу по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1, 2 ст. 40 та ч Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: забезпечення дотримання правил дорожнього руху. При цьому що інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Одночасно згідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Однак постанова щодо якої поставлено питання про її протиправність згаданих даних не містить.

Таким чином відеозапис, яким було зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення, не може бути визнано належним доказом у справі.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду № 524/1284/17 від 19.02.2020 року.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а такою іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно п.1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів владних повноважень.

На підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, до суду не надійшло доказів на спростування доводів позивача, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити, а постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК №648635 від 04.12.2019 року складену сержанта поліції УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Кулібабою М.В., якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн за скоєння правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП - скасувати.

На підставі ст.59 Конституції України, ст. ст. 122, 251, 252, 254, 256, 258, 280, 285, 287, 288, 289 КУпАП, Правил дорожнього руху в Україні, ст. ст. 8-10, 241-246, 257, 286 Кодексу адміністративного судочинства,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області ДПП сержанта поліції Кулібаба Марини Валеріївни про визнання протиправною та скасування постанови серії НК №648635 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 04 грудня 2019 року - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії НК №648635 від 04 грудня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не в автоматичному режимі винесену сержантом Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Кулібабою Мариною Валеріївною, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 29 травня 2020 року.

Суддя Федотова В. М.