Справа № 946/2595/20
Суддя: Присакар О. Я.
Дата ухвалення: 2020-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 946/2595/20
Провадження № 2-а/946/92/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2020 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання - Аубекерової Г.В.,

представника позивача - Волкогонова О.К.,

представників відповідача - Кіоссе І.Г., Василевського О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 про визнання нечинною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2383501 від 13.04.2020 року та закриття провадження по справі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання нечинною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2383501 від 13.04.2020 року, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за порушення ч. 3 ст. 121 КУпАП та закриття провадження по справі, мотивуючи тим, що 13.04.2020 року позивач, який керував автомобілем марки «VOLKSWAGЕH PASSAT», номерний знак НОМЕР_1 в с. Броска, вул. Болградська, 5 о 16 год. 15 хв. був зупинений працівниками поліції.З посиланням на те, що позивач керував транспортним засобом який не пройшов обов`язковий технічний контроль. Поліцейським була складена оскаржувана постанова за ч. 3 ст. 121 КУпАП. Постанова складена на державній мові, проте прізвище порушника зазначено російською мовою - ОСОБА_1 , замість вірного - ОСОБА_1 . Крім того, згідно ст.268 КУпАП, особа мае право при розгляді її справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Проте дана вимога закону відповідачем не була дотримана, доказів зворотного матеріали справи не містять, що свідчить про порушення права позивача на захист при розгляді його адміністративної справи та є самостійною та достатньою підставою для визнання постанови нечинною. В оскаржуваній постанові мається відмітка, про нібито відмову позивача від отримання її копії, проте ця відмова не засвідчена належним чином підписами свідків, з чого неможливо достовірно встановити факт відмови. Відтак вбачається, що відповідач зупинив транспортний засіб позивача безпричинно, оскільки він не міг фізично візуально та при русі автомобілю визначити наявність чи відсутність проходження позивачем обов`язкового технічного контролю, тобто дії відповідача з самого початку мають ознаки неправомірності та/або провокативності, яка полягає в використанні особи, яка потім надала відповідні пояснення, з метою неправомірного притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Складаючи постанову за ч.3 ст. 121 КУпАП, яка передбачає необхідність обов`язкового технічного контролю для транспортного засобу, що використовуються для перевезення пасажирів в режимі таксі. Відповідач не надав ніяких доказів в підтвердження свого припущення, що даний автомобіль використовується в режимі таксі (окрім пояснень ОСОБА_5 ) та не застосував заходів щодо притягнення відповідача до відповідної адміністративної відповідальності, передбаченої, зокрема, ч. 1 ст. 164 КУпАП. Ніяких доказів (окрім пояснень ОСОБА_5 , при цьому при недоведеності здійснення нею оплати цієї послуги) здійснення позивачем самостійної, регулярної та тривалої діяльності і отримання ним від такої діяльності прибутку, матеріали справи не містять.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити, пояснивши, що 13.04.2020 року позивач зупинився і підібрав пасажирку ОСОБА_5 так, як він їхав в с. Броска Ізмаїльського району, після чого автомобіль був зупинений співробітниками поліції, за проїзд ОСОБА_5 грошові кошти йому не оплачувала.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти позову та просили відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажира з метою отримання прибутку і тому автомобіль, який він використовував підлягає обов`язковому технічному контролю. ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 13.04.2020 року він зупинив автомобіль під керуванням позивача, в зв`язку з тим, що були відомості про використання цього автомобіля в якості таксі та склав постанову відносно позивача за ч. 3 ст. 121 КУпАП. Крім цього, представники позивача підтвердили, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 не мав відповідних шашок таксі та таксометра.

В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши пояснення представників сторін, допитавши свідка, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 13.04.2020 року інспектором старшим лейтенантом поліції Кіоссе І.Г. Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області у відношенні ОСОБА_1 була прийнята постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2383501 від 13.04.2020 року, про притягненняОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП.

З постанови від 13.04.2020 рокувбачається, що ОСОБА_1 13.04.2020 року о 16:13:30 в с. Броска, вул. Болградська, 5, керував транспортним засобом «VOLKSWAGЕH PASSAT», номерний знак НОМЕР_1 , що не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив п. 31.3.б ПДР - експлуатація транспортного засобу, які не пройшли обов`язковий технічний контроль, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 статті 121 КУпАП.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , власником автомобілю «VOLKSWAGЕH PASSAT», номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_2 .

Згідно частини 1 статті 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

За приписами частин 2 та 3 статті 35 Закону України «Про дорожній рух» обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища. Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Частина 7 статті 35 Закону України «Про дорожній рух» передбачає, що періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить:

- для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;

- для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;

- для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

В той же час, частина 2 статті 35 Закону України «Про дорожній рух» визначає, що обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України";

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 №137 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 3 Порядку періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить:

- для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;

- для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;

- для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;

- для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

У відповідності до пп.15 п. 2 Порядку транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб, що експлуатується юридичними особами, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку.

Згідно підпункту «б» пункту 31.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі - Правила дорожнього руху) забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідно до частини 3 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що обов`язковому технічному контролю підлягають транспортні засоби, зокрема, легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, якщо строк їх експлуатації перевищує два роки.

Отже, однією із визначальних обставин, є мета фактичного використання автомобіля, а саме отримання прибутку від здійснення діяльності з перевезення пасажирів або вантажів.

Аналогічний висновок викладений в постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2020 року, справа № 127/29077/19, судья доповідач - Полотнянко Ю.П., рішення в ЄДРСР № 87237615.

Згідно ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» таксі - це легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Згідно з пункту 1 статті 247 КУпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка - ОСОБА_5 пояснила, що 13.04.2020 року вона на свою адресу: АДРЕСА_1 замовила таксі по Інтернет додатку « Ізмаїл +», для поїздки в с.Броска, на виклик приїхав автомобіль VOLKSWAGЕH, вона сіла в цей автомобіль, в с. Броска автомобіль був зупинений співробітниками поліції. Грошові кошти в сумі 66 грн. вона не встигла передати водію та водія вона не запам`ятала, також автомобіль не був обладнаний шашками і його неможливо ідентифікувати як таксі.

Таким чином, показами свідка встановлено, що позивач не отримав прибутку від перевезення пасажирки ОСОБА_5 .

Крім цього, показами свідка встановлено, що автомобіль, під керуванням позивача, не був обладнаний шашками, тобто у автомобіля відсутні ознаки передбачені ст.1 Закону України "Про автомобільний транспорт».

Інших доказів, які могли би підтвердити правомірність оскаржуваного позивачем рішення, відповідачем не було надано.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що на час складання спірної постанови автомобіль, яким керував позивач, використовувався для перевезення пасажирів з метою отримання прибутку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем факту використання позивачем автомобілю з метою отримання прибутку, та як наслідок, необхідності проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю, що в свою чергу виключає наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення п. 31.3 б Правил дорожнього руху.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, враховуючи повноваження суду, передбачені ч. 3 ст. 286 КАС України, суд має повноваження скасувати рішення суб`єкта владних повноважень, без визнання його нечинним.

За таких обставин, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №2383501 від 13.04.2020 року якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за порушення ч. 3 ст. 121 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд зазначає, що положенням ст. 283 КУпАП не передбачена необхідність посвідчення свідками відмови від отримання постанови.

Суд вважає, що безпричинне зупинення інспектором автомобіля під керування позивача та зазначення прізвища позивача в оскаржуваній постанові російською мовою, не є безумовними підставами для скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ) до Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області (місцезнаходження: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Михайлівська, 27) про визнання нечинною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2383501 від 13.04.2020 року та закриття провадження по справі - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2383501 від 13 квітня 2020 року, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за порушення ч. 3 ст. 121 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 05 червня 2020 року.

Суддя: О.Я.Присакар