Справа № 260/874/19
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2020-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 рокуЛьвівСправа № 260/874/19 пров. № А/857/5032/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

з участю секретаря Михальської М.Р.,

представника відповідача Холмогорової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної авіаційної служби України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року у справі за позовом Державної авіаційної служби України до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКонтракт», виконавчого комітету Ужгородської міської ради, Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, Державної архітектурно - будівельної інспекції, третя особа Закарпатське обласне комунальне підприємство «Міжнародний аеропорт «Ужгород», про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити дії,

суддя в 1-й інстанції Дору Ю.Ю.,

час ухвалення рішення - 10.03.2020 року,

місце ухвалення рішення - м.Ужгород,

дата складання повного тексту рішення - 18.03.2020 року,

в с т а н о в и в :

Державна авіаційна служба України звернулася в суд з позовом до ТзОВ «ІКонтракт», виконавчого комітету Ужгородської міської ради, Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, Державної архітектурно - будівельної інспекції, третя особа Закарпатське обласне комунальне підприємство «Міжнародний аеропорт «Ужгород», про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити дії.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що 22.02.2019 на їхню адресу надійшов акт обстеження приаеродромної території аеродрому «Ужгород» щодо питань забудови, виявлення фактів будівництва без висновків експлуатанта аеродрому та Державіаслужби України від 11.02.2019 №01, затверджений в.о. директора Закарпатського обласного комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Ужгород» 11.02.2019 (далі - Акт). На момент перевірки приаеродромної території аеродрому «Ужгород» комісією виявлено, зокрема, об'єкт, будівництво якого ведеться без узгодження з експлуатантом аеродрому, провайдером аеронавігаційного обслуговування та без погодження Державіаслужби за адресою: м. Ужгород, вул. Загорська б/н. Згідно з частиною десятою статті 69 Повітряного кодексу України органи виконавчої влади, юридичні та фізичні особи незалежно від форми власності, які допустили порушення порядку діяльності, зазначеної в частині другій цієї статті, містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, зобов'язані згідно з рішенням уповноваженого органу з питань цивільної авіації припинити будівництво чи діяльність, зазначену в частині другій цієї статті, до вирішення питання щодо можливості та умов подальшого будівництва відповідно до законодавства. На виконання вимог вищезазначеної статті, Положення № 520, на підставі Акту в.о. Голови Державіаслужби 14.03.2019 винесено рішення №148 про припинення будівництва, що здійснюється за адресою: м. Ужгород, вул.Загорська б/н, що здійснюється Товариством з обмеженою відповідальністю «ІКонтракт». Враховуючи те, що рішення Державіаслужби про припинення будівництва на приаеродромній території від 14.03.2019 №148 не виконується в добровільному порядку, та зважаючи на необхідність невідкладного вирішення питання щодо припинення неконтрольованого будівництва, яке може призвести до негативних наслідків, вирішення питання щодо виконання вищезазначеного рішення в судовому порядку є єдиним способом захисту порушених прав Державіаслужби.

Представник відповідача ТзОВ «ІКонтракт» в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечила, просить рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлялися про час і місце розгляду справи, і оскільки їхня явка в суді апеляційної інстанції не є обов'язковою, апеляційний розгляд справи проведено у їхній відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - скасувати в частині, з наступних підстав.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Державіаслужба не бере участі у процедурі видачі дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт, містобудівних умов і обмежень, а тому отримання погодження від позивача на видачу дозвільних документів чинним законодавством не передбачено. Окрім цього, позивач сам зазначає, що він не є суб`єктом державного-архітектурно-будівельного контролю, не володіє інформацією щодо дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт, містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, а тому суд дійшов висновку, що жодного механізму погодження будівництва з Державіаслужбою нормами чинного законодавства не передбачено.

Проте колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх помилковими, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Аеродром Ужгород отримав сертифікат від Державної авіаційної служби України №АП 06-01 на відповідність вимогам законодавства України про цивільну авіацію і придатний до експлуатації повітряних суден (дата введення в дію 30.03.2019 року, термін дії до 30.03.2022 року), аеродром знаходиться на Західній околиці м.Ужгород, клас аеродрому Г (3С); гірський, власником та експлуатантом аеродрому, відповідно до інформації, яка зазначена в сертифікаті, є ЗОКП «Міжнародний аеропорт Ужгород» (Том І, аркуші справи 57-59).

Судом встановлено, що 22.02.2019 на адресу Державіаслужби надійшов акт обстеження приаеродромної території аеродрому «Ужгород» щодо питань забудови, виявлення фактів будівництва без висновків експлуатанта аеродрому та Державіаслужби України від 11.02.2019 №01, затверджений в.о. директора Закарпатського обласного комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Ужгород» 11.02.2019 (далі - Акт).

На момент перевірки приаеродромної території аеродрому «Ужгород» комісією виявлено, зокрема, об'єкт, будівництво якого ведеться без узгодження з експлуатантом аеродрому, провайдером аеронавігаційного обслуговування та без погодження Державіаслужби за адресою: м.Ужгород, вул.Загорська, б/н.

Згідно з частиною десятою статті 69 Повітряного кодексу України органи виконавчої влади, юридичні та фізичні особи незалежно від форми власності, які допустили порушення порядку діяльності, зазначеної в частині другій цієї статті, містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, зобов'язані згідно з рішенням уповноваженого органу з питань цивільної авіації припинити будівництво чи діяльність, зазначену в частині другій цієї статті, до вирішення питання щодо можливості та умов подальшого будівництва відповідно до законодавства.

На виконання вимог вищезазначеної статті, Положення № 520, на підставі Акту в.о. Голови Державіаслужби 14.03.2019 винесено рішення № 148 про припинення будівництва, що здійснюється за адресою: м.Ужгород, вул.Загорська, б/н., що здійснюється ТОВ «ІКонтракт».

У зв'язку з невиконанням у добровільному порядку рішення Державіаслужби про припинення будівництва на приаеродромній території від 14.03.2019 № 148, та зважаючи на необхідність невідкладного вирішення питання щодо припинення неконтрольованого будівництва, яке може призвести до негативних наслідків, Державіаслужба звернулася за захистом порушених прав та вирішення питання щодо виконання вищезазначеного рішення в судовому порядку.

Згідно з п. 1 Положення про Державну авіаційну службу України, затвердженого Постановою КМ України № 520 від 08.10.2014, Державна авіаційна служба (Державіаслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури, який реалізує державну політику у сфері цивільної авіації та використання повітряного простору України та є уповноваженим органом з питань цивільної авіації.

Відповідно до п. 30 частини третьої цього Положення основними завданнями Державіаслужби є: погодження місця розташування, висоту об`єктів на приаеродромних територіях з урахуванням умов впливу авіаційного шуму і емісій авіаційних двигунів та об`єктів, які можуть вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних засобів цивільної авіації.

Згідно з п. 1.2 Порядку погодження місця розташування та висоти об`єктів на приаеродромних територіях та об`єктів, діяльність яких може вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних приладів цивільної авіації, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України № 721 від 30.11.2012 дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форм власності, які займаються будівництвом об`єктів на приаеродромних територіях та об`єктів, діяльність яких може вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних приладів цивільної авіації, провайдерів аеронавігаційного обслуговування та експлуатантів аеродромів (вертодромів).

Відповідно до п. 3.4 Порядку № 721 від 30.11.2012 Державіаслужба України розглядає матеріали, проводить оцінку розміщення об`єктів, що проектуються з урахуванням Висновку експлуатанта, Висновку провайдера, та надає висновок щодо погодження місця розташування та висоти об`єктів на приаеродромних територіях та об`єктів, діяльність яких може вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних приладів цивільної авіації (додаток 4 до цього Порядку), або готує обґрунтовану відмову у наданні погодження місця розташування та висоти об`єктів на приаеродромних територіях та об`єктів, діяльність яких може вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних приладів цивільної авіації (додаток 5 до цього Порядку).

У відповідності до п. 10 ст. 69 Повітряного кодексу України № 3393-VI від 19.05.2011 органи виконавчої влади, юридичні та фізичні особи незалежно від форми власності, які допустили порушення порядку діяльності, зазначеної в частині другій цієї статті, містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, зобов`язані згідно з рішенням уповноваженого органу з питань цивільної авіації припинити будівництво чи діяльність, зазначену в частині другій цієї статті, до вирішення питання щодо можливості та умов подальшого будівництва відповідно до законодавства.

У постанові від 06.02.2019 у справі № 810/3046/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Державіаслужба є уповноваженим органом з питань цивільної авіації, до повноважень якого належить погодження місця розташування, висоти об`єктів на приаеродромних територіях з урахуванням умов впливу авіаційного шуму і емісій авіаційних двигунів та об`єктів, які можуть вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних засобів цивільної авіації. За рішенням Державіаслужби органи виконавчої влади, юридичні та фізичні особи незалежно від форми власності, які допустили порушення особливого порядку будівництва на приаеродромній території, містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, зобов`язані припинити будівництво до вирішення питання щодо можливості та умов подальшого будівництва відповідно до законодавства.

Аналіз наведених вище положень статті 69 ПК України у взаємозв`язку з нормами Положення № 520 та Порядку № 721 дає підстави для висновку про те, що в разі виявлення порушення особливого порядку будівництва на приаеродромній території, містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, Державіаслужба приймає рішення про припинення будівництва до вирішення питання щодо можливості та умов подальшого будівництва відповідно до законодавства, яке є обов`язковим для органів виконавчої влади, юридичних та фізичних осіб незалежно від форми власності, які допустили це порушення.

Так, позивач зазначає, що під час проведення перевірки при аеродромних територій аеродрому були встановлені будівництва не погоджені з Державіаслужбою.

Зокрема, процедура звернення суб`єктів за погодженням місця розташування та висоти об`єктів на при аеродромних територіях та об`єктів, діяльність яких може вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних приладів цивільної авіації передбачено Порядком погодження місця розташування та висоти об`єктів на приаеродромних територіях та об`єктів, діяльність яких може вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних приладів цивільної авіації, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України № 721 від 30.11.2012.

В той же час, колегія суддів зазначає, що докази того, що об`єкти будівництва за адресою: м.Ужгород, вул.Загорська, б/н., що здійснюється ТОВ «ІКонтракт». були погоджені з Державіаслужбою в матеріалах справи відсутні, а також відсутність таких дозвільних документів не заперечується сторонами.

Тому, враховуючи те, що відповідачем ТзОВ «ІКонтракт» не було погоджено будівництво з Державіаслужбою, у позивача були законні підстави для прийняття рішення № 148 про припинення будівництва, що здійснюється за адресою: м.Ужгород, вул.Загорська, б/н., що здійснюється ТОВ «ІКонтракт».

Доказів виконання зазначеного рішення матеріали справи не містять, виконання оскаржуваних рішень відповідачем у судовому засіданні суду апеляційної інстанції не підтверджено.

Отже, враховуючи те, що відповідачем ТзОВ «ІКонтракт» не виконано рішення Державіаслужби щодо погодження з позивачем будівництва за вказаною адресою, зокрема не вчинено будь-яких дій щодо отримання вказаних дозволів, колегія суддів доходить висновку про необхідність задоволення позовної вимоги про зобов`язання ТзОВ «ІКонтракт» виконати рішення Державіаслужби № 148 від 14.03.2019.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради в частині непогодження умов забудови, використання землі і споруд та здійснення будівництва за адресою: м.Ужгород, вул.Загорська, б/н., що здійснюється ТОВ «ІКонтракт», колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно з статтею 69 ПК України будівлі і природні об`єкти, розташовані на приаеродромній території, не повинні становити загрози для польотів повітряних суден.

На приаеродромній території запроваджується особливий порядок здійснення діяльності, яка може вплинути на безпеку авіації та створити перешкоди для роботи наземних засобів зв`язку, навігації та спостереження.

До такої діяльності належать, зокрема, будівництво.

Відповідно до частин третьої - четвертої цієї статті ПК України визначення умов забудови, використання землі і споруд та здійснення діяльності, зазначеної в частині другій цієї статті, на приаеродромній території здійснюється органами місцевого самоврядування згідно із законом за погодженням з експлуатантом аеродрому та уповноваженим органом з питань цивільної авіації.

Інформація про розміри приаеродромної території доводиться експлуатантом аеродрому або постійного злітно-посадкового майданчика чи уповноваженою ним особою до відома відповідних органів місцевого самоврядування, на території здійснення повноважень яких знаходиться земельна ділянка, яка повністю чи частково належить до приаеродромної території. Розмір приаеродромної території залежить від розмірів аеродрому та визначається авіаційними правилами України.

Отже, для запобігання порушення умов погодження, незаконному будівництву саме - експлуатант аеродрому повинен здійснювати контроль за станом приаеродромної території.

Згідно з пунктом 149 Положення про використання повітряного простору України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 401 від 29.03.2002 (в редакції чинній на час видачі містобудівних умов та обмежень - 06.04.2016), з метою запобігання забрудненню атмосферного повітря транспортними та іншими пересувними засобами і установками та зменшення впливу пов`язаних з ними фізичних факторів на здоров`я людей, діяльність підприємств, установ та організацій для кожного аеродрому встановлюються зони обмеження житлово-цивільного, культурно-побутового та промислового будівництва, межі яких повідомляються власником аеродрому (аеропорту) чи уповноваженою ним особою відповідним органам місцевого самоврядування для врахування під час планування, будівництва і розвитку населених пунктів, а також будівництва і реконструкції промислових, сільськогосподарських та інших об`єктів.

Як встановлено колегією суддів на момент надання відповідачу містобудівних умов та обмежень, експлуатантом аеродрому не було надано графічні матеріали схеми планувальних обмежень та схеми меж приаеродромної території, які би візуалізували необхідні обмеження..

Докази надсилання інформації про розмір приаеродромної території Ужгородській міській раді ЗОКП «Міжнародний аеропорт Ужгород» на момент розгляду питання надання ТзОВ «ІКонтракт» містобудівних умов та обмежень в матеріалах справи відсутні.

Зазначені обставини вказують на відсутність протиправної бездіяльності Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради в частині непогодження об'єкта будівництва за адресою: м.Ужгород, вул.Загорська, б/н.

В свою чергу, позивачем не надано доказів на підтвердження здійснення ЗОКП «Міжнародний аеропорт Ужгород» контролю за станом приаеродромної території для запобігання порушенню умов погодження, незаконному будівництву, що передбачено частиною п`ятою статті 69 ПК України, під час якого могло бути встановлено бездіяльність Вишневої міської ради щодо погодження умов забудови.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради в частині непогодження умов забудови, використання землі і споруд та здійснення будівництва за адресою: м.Ужгород, вул.Загорська, б/н та зобов`язання вчинити дії щодо погодження вищенаведеного будівництва.

Щодо визнання протиправними дій Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради щодо видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по об`єкту будівництва за адресою: м.Ужгород, вул.Загорська, б/н та скасування їх, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно з п. 8 частини першої статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства № 109 від 07.07.2011 затверджений Порядок надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст (далі - Порядок № 109).

Згідно з п. 2.2 Порядку № 109 містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) це документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку № 109 містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється, зокрема, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону № 3038-VI містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Згідно з частинами першою - восьмою ст. 29 Закону № 3038-VI основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.

Фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва.

Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними спеціально уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі.

Перелік об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Спеціально уповноважений орган містобудування та архітектури визначає відповідність намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Розгляд заяви і надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову у їх наданні здійснюються спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури протягом семи робочих днів з дня реєстрації заяви.

Рішення про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень приймається у разі невідповідності намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

До містобудівних умов та обмежень можуть включатися вимоги щодо архітектурних та інженерних рішень.

Склад, зміст, порядок надання містобудівних умов та обмежень визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об`єкта незалежно від зміни замовника.

Зміни до містобудівних умов та обмежень можуть вноситися тільки за згодою замовника.

Згідно з п. 3.2, 3.4 Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого наказом Мінрегінобуду № 109 від 07.07.2011 (чинних станом на 06.04.2016) текстова частина містобудівних умов та обмежень містить розділи: «Загальні дані»; «Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки».

Розділ «Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки» містить:

а) граничнодопустиму висоту будівель;

б) максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки;

в) максимально допустиму щільність населення (для житлової забудови);

г) відстані від об`єкта, який проектується, до меж червоних ліній та ліній регулювання забудови;

ґ) планувальні обмеження (зони охорони пам`яток культурної спадщини, зони охоронюваного ландшафту, межі історичних ареалів, прибережні захисні смуги, санітарно-захисні та інші охоронювані зони);

д) мінімально допустимі відстані від об`єктів, які проектуються, до існуючих будинків та споруд;

е) охоронювані зони інженерних комунікацій;

є) вимоги до необхідності проведення інженерних вишукувань згідно з державними будівельними нормами ДБН А.2.1-1-2008 «Інженерні вишукування для будівництва»;

ж) вимоги щодо благоустрою з урахуванням положень Закону України «Про благоустрій населених пунктів»;

з) забезпечення умов транспортно-пішохідного зв`язку;

и) вимоги щодо наявності місць для постійного зберігання автотранспорту;

і) вимоги щодо охорони культурної спадщини з урахуванням положень Закону України «Про охорону культурної спадщини»;

ї) вимоги щодо архітектурних та інженерних рішень.

Таким чином, планувальні обмеження є складовою частиною містобудівних умов та обмежень, і без врахування всіх передбачених законодавством планувальних обмежень, містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки не можуть вважатися такими, що відповідають вимогам законодавства.

В той же час, колегія суддів звертає увагу на те, що Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки були видані Управлінням містобудування та архітектури Ужгородської міської ради у відповідності до детального плану території житлового району «західний» по вул.Загорській в м.Ужгороді, мкрн «Ім.Ярослава Мудрого», затвердженого V сесією Ужгородської міської ради V скликання №1223 від 04.09.2009 року, згідно з яким земельна ділянка за адресою: м.Ужгород вул.Загорська, б/н призначена для будівництва та обслуговування багатоквартирного будинку.

Тому, не вбачається порушень з боку Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради під час видачі Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, оскільки відсутній протиправний характер таких дій, з огляду на затвердження Містобудівних умов у відповідності до даних детального плану території житлового району «західний» по вул.Загорській в м.Ужгороді, мкрн «Ім.Ярослава Мудрого», затвердженого V сесією Ужгородської міської ради V скликання №1223 від 04.09.2009 року, який в даному судовому провадженні не оскаржується.

Суд не може самостійно робити припущення про те, що Управлінню містобудування та архітектури Ужгородської міської ради очевидно було відомо, що земельна ділянка у м.Ужгород, вул. Загорська, б/н знаходиться у межах приаеродромної території Міжнародного аеропорту «Ужгород» на час розробки та затвердження Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки № 17 від 18.09.2017.

З огляду на дані Детального плану - Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради при розгляді і видачі (затвердження) 18.09.2017 наданих йому Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки № 17 для об`єкта «Будівництво торгово-офісного житлового комплексу за адресою: м.Ужгород, вул. Загорська, б/н, діяв у межах наданих йому повноважень встановив їх відповідність Порядку № 109 від 07.07.2011.

Доводи апелянта про те, що Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради не могло не знати про знаходження об`єкта будівництва на приаеродромній території і мало перевірити відсутність пов`язаних з цією обставиною обмежень під час вивчення Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, є виключно припущеннями, що не підтверджується належними та допустимими доказами.

Також, колегія суддів вважає необхідним відмітити, що згідно зі ст. 29 Закону № 3038-VI рішення про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень приймається у разі невідповідності намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, та інших підстав для відмови Закон № 3038-VI не містить.

Вищенаведене в сукупності свідчить про те, що Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки № 17 від 18.09.2017 відповідають Детальному плану, а отже не підлягають скасуванню.

Як вбачається з ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена законом, і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності, при цьому знесенню передує направлення забудовнику припису, надання можливості добровільного виконання припису та приведення об`єкту будівництва у відповідність до вимог законодавства та тільки в разі невиконання припису можливе звернення з позовами про знесення самочинного об`єкту будівництва.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку не встановлено, що відповідач здійснює будівництво на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

При цьому, відсутність погодження будівництва з боку Державіаслужби об'єкту не свідчить , що такий об'єкт є самочинним будівництвом, оскільки відсутня сукупність чинників, визначених ч.1 ст.376 ЦК України.

Колегії суддів не надано доказів повного виконання ст.376 ЦК України, відповідачем отримано містобудівні умови та обмеження на забудову земельної ділянки, а відтак вимога про зобов'язання ТзОВ «ІКонтракт» знести будівництво за адресою: м.Ужгород, вул.Загорська, б/н до задоволення не підлягає.

Також, варто зазначити, що згідно з статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на час видання містобудівних умов і обмежень) право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що належать до I-III категорій складності, підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п`яти робочих днів з дня надходження декларації.

Форма декларації про початок виконання будівельних робіт, порядок її подання та реєстрації, форма повідомлення про зміну даних у зареєстрованій декларації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає декларацію про початок виконання будівельних робіт замовникові для усунення виявлених недоліків, якщо у декларації не відображено інформації щодо замовника, назви чи адреси об`єкта будівництва, документа, що підтверджує право власності чи користування земельною ділянкою (крім випадків, визначених частиною четвертою статті 34 цього Закону), містобудівних умов та обмежень (крім об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються), проектувальника, головного архітектора та/або головного інженера проекту, осіб, відповідальних за проведення авторського і технічного нагляду, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації. Після усунення недоліків декларація розглядається органом державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, передбаченому для її реєстрації.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що ТзОВ «ІКонтракт» не отримувало дозволів на початок виконання підготовчих та будівельних робіт, вимоги про визнання неправомірними дій ДАБІ з їх видачі та скасування таких дозволів до задоволення не підлягають в зв'язку з відсутністю предмету оскарження.

Таким чином, враховуючи, що об`єкт будівництва може вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних приладів цивільної авіації відповідно, колегія суддів вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про зобов`язання відповідача ТзОВ «ІКонтракт» виконати рішення Державної авіаційної служби України від 14.03.2019 року №148. В решті позову слід відмовити.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державної авіаційної служби України задовольнити частково.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року у справі №260/874/19 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКонтракт» виконати рішення Державної авіаційної служби України від 14.03.2019 року №148 - скасувати та прийняти постанову, якою в цій частині позов Державної авіаційної служби України задовольнити.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ІКонтракт» виконати рішення Державної авіаційної служби України від 14.03.2019 року №148.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді М. П. Кушнерик
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 04 червня 2020 року