Справа № 149/1003/20
Суддя: Олійник І. В.
Дата ухвалення: 2020-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 149/1003/20
Провадження №2-а/149/24/20
Номер рядка звіту 140
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2020 року м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Олійника І.В.

за участі секретаря Янюк А.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 4 Хмільницького ВП Калинівського ВП Сороки Назара Степановича, ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови серії БАА № 613137 від 08.03.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з адміністративним позовом до поліцейського СРПП № 4 Хмільницького ВП Калинівського ВП Сороки Назара Степановича, ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови серії БАА № 613137 від 08.03.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою серії БАА № 613137 від 08.03.2020 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, зокрема за те, що 08.03.2020 о 10:16 год. в м. Хмільник по вул. 1-го Травня, керуючи транспортним засобом "Opel Omega", д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку на перехресті чим порушив вимоги п. 15.9 ПДР. Позивач зазначає, що зупинка транспортного засобу була вимушеною, однак поліцейські без урахування його пояснень та без з`ясування всіх обставин справи винесли оскаржувану постанову, про наявність якої він дізнався від державної виконавчої служби. За таких обставин позивач просить скасувати оскаржувану постанову.

Ухвалою суду від 27.05.2020 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачам визначено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, заяв, клопотань, а також відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подали.

Приймаючи до уваги те, що повідомлені, в порядку визначеному ч.ч. 1, 2 ст. 268 КАС України, про подання позовної заяви та про дату, час та місце розгляду справи відповідачі в судове засідання не прибули, а позивач надав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, суд, на підставі ч. 1 ст. 205, ч. 3 ст. 268 КАС України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності учасників за наявними матеріалами справи.

Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

За змістом підпункту "ґ" пункту 15.9 ПДР зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З оскаржуваної постанови встановлено, що 08.03.2020 о 10:13 в м. Хмільник по вул. 1-го Травня водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "Opel Omega", д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку на перехресті, чим порушив п. 15.9 ПДР, внаслідок чого його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Факт порушення ПДР має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.03.2019 р. у справі №686/11314/17.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 23.10.2018 р. по справі №743/1128/17, від 15.11.2018 р. по справі №524/5536/17, від 23.10.2019 р. по справі №357/10134/17.

Суд зазначає, що відповідачами не виконано обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення визначеного ч. 2 ст. 77 КАС України, а також не надано належних та допустимих доказів порушення позивачем п. 15.9 ПДР України.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 р. у справі №338/1/17.

Враховуючи те, що відповідачі не виконали визначеного ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, а також не надали належних та допустимих доказів порушення позивачем ПДР України, суд приходить до висновку про задоволення позову.

При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Враховуючи встановлені судом обставини, у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, позов підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 122, 251, 280 КУпАП, ст.ст. 9, 77, 79, 162, 205, 246, 250, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 613137 від 08.03.2020 року - скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суд може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України.

Суддя Олійник І. В.