Справа № 640/26259/19
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2020-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Ганечко О. М.,

за участю секретаря Кірієнко Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «ШЛЯХ-КОНТРАКТ» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про стягнення коштів з державного бюджету, за апеляційною скаргою Приватного підприємства «ШЛЯХ-КОНТРАКТ» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.03.2020, -

В С Т А Н О В И Л А:

Приватне підприємство «ШЛЯХ-КОНТРАКТ» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві у якому просило :

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у місті Києві щодо не збільшення у системі електронного адміністрування податку на додану вартість значення суми податку, на яку ПП «Шлях Контракт» має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку 6 592 575,63 грн., яка була сформована ПП «Шлях Контракт» на підставі додаткових митних декларацій, складених з 01.07.2015 по 20.07.2015 та задекларована у податковій декларації за липень 2015 року, що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь ПП «Шлях Контракт»;

- стягнути з Державного бюджету України, через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь ПП «Шлях Контракт» заборгованість у сумі 6 592 575,63 грн. та пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість, у сумі 2 243 283,84 грн. за порушення строків відшкодування податку на додану вартість за період з 20.09.2017 по 26.12.2019, а усього стягнути 8 835 859,47 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.01.2020 позов залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.03.2020 позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку з тим, що не усунено її недоліки.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судове засідання з`явився представник апелянта, підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу суду першої інстанції. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для повернення позовної заяви, так як відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо він не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Суд перевіряє позовну заяву на предмет дотримання вимог, встановлених КАС України, та у випадку недодержання позивачем таких вимог при подачі заяви суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначає спосіб усунення недоліків позовної заяви, і у випадку неусунення її недоліків позовна заява повертається позивачеві.

З матеріалів справи убачається, що позовну заяву було залишено без руху, оскільки позов не відповідав вимогам КАС України, встановлено позивачу строк для усунення недоліків, про які вказано в ухвалі, а саме необхідно було надати докази оплати судового збору в порядку і обсязі, визначених законодавством - 19210,00 грн.

28.01.2020 року на виконання ухвали суду від 22.01.2020 року представником позивача до суду подано заяву про усунення недоліків, в якій зазначав, що ним було сплачено кошти у розмірі суми 19210,00 грн. згідно квитанції № 182 від 16.09.2019 року, які зараховано до бюджету за звернення позивача до Окружного адміністративного суду м. Києва та відповідно просить її врахувати при розгляді даної справи.

Сплата судового збору за подання позову в силу положень ч. 3 ст. 161 КАС України є процесуальним обов`язком сторони, що звертається до суду з адміністративним позовом.

Частиною 2 ст.132 КАС України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У відповідності до ч.1 ст.3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, в тому числі з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу (ч. 1 ст. 6 згаданого Закону).

Як встановлено під час апеляційного розгляду справи, кошти згідно платіжного доручення від 16.09.2019 року № 182 було зараховано до бюджету за звернення позивача з адміністративним позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва в іншій адміністративній справі - № 640/17946/19 за позовом Приватного підприємства «Шлях Контракт» до Головного управління ДФС у місті Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь Приватного підприємства «Шлях Контракт» заборгованість в сумі 6 592 575,63 грн. та пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість, у сумі 1 977 772,68 грн. за порушення строків відшкодування податку на додану вартість за період з 20.09.2017 року по 19.09.2019 року, а усього стягнути 8 570 348,31 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.12.2019 вищезазначену позовну заяву з додатками було повернуто позивачеві.

Суд першої інстанції залишаючи позовну заяву без руху зазначив, що додана до позовної заяви квитанція не є належним доказом сплати судового збору та позивачу було запропоновано надати суду належний документ щодо сплати судового збору у цій справі.

Крім того, роз`яснено позивачу, що згідно ст. 7 Закону України «Про судовий збір» він може звернутися з заявою про повернення судового збору, сплаченого у справі №640/17946/19.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону «Про судовий збір», судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, у тому числі з використанням електронного платіжного засобу або за допомогою платіжних пристроїв.

Постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, якою встановлено загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Положеннями Інструкції встановлено вимоги про заповнення розрахункових документів.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладено в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, який обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

З додатків 3, 9 до Інструкції вбачається, що одним із реквізитів платіжного доручення є «Призначення платежу», який заповнюється з урахуванням вимог, установлених главою 3 Інструкції.

Пунктом 3.7. Інструкції визначено, що реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу».

Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Необхідними реквізитами ідентифікації позову/скарги є, зокрема, номер справи, у межах якої подається відповідна заява/скарга, дата ухвалення рішення суду, яке оскаржується.

Суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (скаргу) сплачується судовий збір, а також перевірити зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Отже, лише за умов подання суду належним чином оформленого платіжного документу та за наявності доказів зарахування судового збору до Державного бюджету України, суд відкриває провадження у справі.

Оскільки позивачем, разом із позовною заявою, подано квитанцію про сплату судового збору №182 від 16.09.2019 року у розмірі 19 210,00 грн., зазначене свідчить про те, що платіжне доручення додане до позовної заяви у справі 640/26259/19 не є належним доказом сплати судового збору у цій справі.

Відтак, позивач не виконав вимогу суду та не усунув недоліки позовної заяви, що є підставою для повернення позову відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Колегія суддів враховує висновок Європейського суду з прав людини, викладений в рішенні від 18.10.2005 р. у справі «МШ «Голуб» проти України», відповідно до якого, право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Тобто, судом першої інстанції правильно застосовано норми процесуального права та повернено позовну заяву, адже позивачем не подано до суду необхідних документів для усунення недоліків позовної заяви.

Невиконання позивачем вимоги щодо сплати судового збору, встановленої ухвалою про залишення позову без руху, є підставою для повернення позовної заяви.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновки, покладені в основу рішення суду першої інстанції, прийнятого з дотриманням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «ШЛЯХ-КОНТРАКТ» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.03.2020 у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «ШЛЯХ-КОНТРАКТ» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про стягнення коштів з державного бюджету - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.03.2020 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко

Повний текст постанови виготовлено 01.06.2020