Справа № 120/3970/19-а
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2020-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 120/3970/19-а

29 травня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Совгири Д. І. Кузьменко Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" про розподіл судових витрат у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" до Управління освіти Могилів-Подільської міської ради Вінницької області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2019 року позивач - ТОВ "Вінпродтрейд" звернулось в суд з позовом до Управління освіти Могилів-Подільської міської ради Вінницької області про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо належного розгляду запиту про надання інформації від 27.08.2019 за № 246 та зобов`язання відповідача повторно розглянути запит про надання інформації від 27.08.2019 за № 246 і надати повну інформацію.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Управління освіти Могилів - Подільської міської ради Вінницької області щодо надання неповної інформації при розгляді запиту ТОВ "Вінпродтрейд" про надання інформації № 246 від 27.08.2019.

Зобов`язано Управління освіти Могилів - Подільської міської ради Вінницької області повторно розглянути запит про надання інформації № 246 від 27.08.2019 та надати ТОВ "Вінпродтрейд" повну інформацію.

Стягнуто на користь позивача понесені ним витрати зі сплати судового збору в сумі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 коп.) та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3990,00 грн. (три тисячі дев`ятсот дев`яносто гривень 00 коп.) в загальній сумі 5911 грн. (п`ять тисяч дев`ятсот одинадцять гривня 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Управління освіти Могилів - Подільської міської ради Вінницької області.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2020 року рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року залишено без змін.

19 травня 2020 року до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ТОВ "Вінпродтрейд" про ухвалення додаткового рішення та відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 4990 грн.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи та обговорив підстави для ухвалення додаткового судового рішення, викладені в клопотанні, вважає, що таке задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Приписами ч. 1, 2 ст. 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Положення ч. 3, 4 ст. 134 КАС України визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Приписами п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) передбачено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 Закону № 5076-VI визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до п. 6, 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 300/941/19 та від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У даній справі на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано:

-копію договору про надання правової допомоги від 28.02.2020 року №242-А,

- Акт №1 приймання-передачі наданих послуг відповідно до Договору про надання правової допомоги №242-А від 28.02.2020 р.,

- Акт №2 приймання передачі наданих послуг відповідно до Договору про надання правової допомоги №242-А від 28.02.2020р.,

-копію платіжного доручення №2701 від 12.03.2020 р.,

-копія платіжного доручення № 2699 від 12.03.2020 р.,

-ордер адвоката Кравчука М.О. ;

-детальний опис робіт, виконаних адвокатом( виготовлено відзич на апеляційну скаргу, на що витрачено 5 годин).

Відповідно до п. 2.1 Договору №242-А вартість послуг, що надаються виконавцем замовнику (гонорар) за цим договором становить 4990 грн.

Згідно Акту №1 приймання-передачі наданих послуг, адвокатом витрачено на роботу по наданню правничої допомоги ( складення відзиву на апеляційну скаргу) 5 годин, вартість однієї години становить 998 грн., загальна сума вартості наданої правової допомоги 4990 грн.

Вказаний Акт приймання-передачі наданих послуг сторони підписали 22.04.20 р.

Поряд з цим, до заяви додано два платіжні доручення :

-№ 2701 від 12.03.20 на суму 4990 грн. - оплата надання правової допомоги згідно договору № 242-А ;

-№ 2699 від 12.03.20 р. на суму 4990 грн.- оплата за надання правової допомоги згідно договору №242-А.

Отже, очевидним є те, що оплата адвокатському об`єднанню певної правової допомоги замовником здійснювалась, але встановити, оплата за надання правової допомоги у якій конкретно справі здійснена вказаним платіжним дорученням, неможливо.

Причому, суд звертає увагу, що оплата наданої правової допомоги здійснена до складення Акту №1 приймання-передачі наданих послугам Договору №242-А, що ставить під сумнів реальність оплати наданих послуг у даній справі.

Аналізуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що надані позивачем документи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу не можуть слугувати належними та допустимими доказами для підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу у справі.

Наведені обставини у свої сукупності зумовлюють висновок про відсутність підстав для задоволення клопотання ТОВ "Вінпродтрейд" про присудження судових витрат.

Керуючись 139,243,248,252,321,325,328 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" про розподіл судових витрат шляхом стягнення з Управління освіти Могилів-Подільської міської ради Вінницької області на користь ТОВ "Вінпродтрейд" витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в сумі 4990 грн., відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст.325 КАС України.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Совгира Д. І. Кузьменко Л.В.