Справа № 640/24625/19
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2020 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення не зазначений, дата складання повного тексту не зазначена) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправною бездіяльності, яка виражається у незакінченні виконавчих проваджень № 57618898 та № 57618727; зобов`язання закінчити виконавчі провадження № 57618898 та № 57618727.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2020 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовльнити, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції помилково не застосував норму ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», яка підлягала застосуванню.

На думку апелянта, закон пов`язує заборону стягнення виконавчого збору не із закінченням виконавчого провадження, а з фактом визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Тому, оскільки державний виконавець не має права стягувати виконавчий збір за виконання рішення суду по виконавчому листу, який визнаний таким, що не підлягає виконанню, то відповідач зобов`язаний закінчити відповідні виконавчі провадження.

Відзив до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, з належними документами, що посвідчують право представників представляти їх інтереси, в судове засідання не з`явилися.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 01.06.2020 р. постановлено про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи, у відділі державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції перебувало виконавче провадження № 45288624 з примусового виконання виконавчого листа № 2607/1339/12 виданого 07 серпня 2014 року Подільськім районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» 504807, 26 грн.

26 жовтня 2018 року до канцелярії відділу надійшла заява від представника ОСОБА_1 про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з погашенням заборгованості за виконавчим листом 2607/13391/12, що підтверджено довідкою про відсутність заборгованості від 07.03.2018 р., виданою ТОВ «ФК «Позика».

06 листопада 2018 року в межах виконавчого провадження № 45288624 державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 300, 00 грн.

Також 06 листопада 2018 року в межах виконавчого провадження № 45288624 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору з боржника в розмірі 50480, 73 грн.

07 листопада 2018 року державним виконавцем винесено постанову № 57618898 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови № 45288624 виданої 06 листопада 2018 року Подільським РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 50480, 73 грн.

Постановою держаного виконавця від 07 листопада 2018 року № 57618898 приєднано виконавче провадження № 57618898 до зведеного виконавчого провадження № 54072838.

07 листопада 2018 року державним виконавцем винесено постанову № 57618727 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови № 45288624 виданої 06 листопада 2018 року Подільським РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві про стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження у розмірі 300, 00 грн.

Постановою державного виконавця від 07 листопада 2018 року № 57618727 приєднано виконавче провадження № 57618898 до зведеного виконавчого провадження № 54072838.

08 листопада 2018 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 45288624 на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

08 серпня 2019 року представник позивача звернувся до відповідача із заявою про закінчення виконавчих проваджень № 57618898 та № 57618727, в якій зазначено, що ухвалою Подільського районного суду по справі № 2607/13391/12 від 31 травня 2019 року виконавчий лист № 2607/13339/12 виданий Подільським районним судом 07 серпня 2014 року, визнано таким, що не підлягає виконанню.

21 листопада 2019 року державним виконавцем надано відповідь на вказану заяву, в якій зазначено про відсутність підстав для закінчення вищезазначених виконавчих проваджень, оскільки, станом на день прийняття Подільським районним судом міста Києва ухвали про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у відділі на виконанні вже перебували виконавчі провадження № 57618727 з примусового виконання постанов про стягнення витрат виконавчого провадження та № 57618898 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII (далі - Закон № 1404, у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404 виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Пунктом 5 частини першої статті 39 Закону № 1404 виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, фактичне виконання рішення і визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є взаємовиключними підставами для закінчення виконавчого провадження.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами у справі, виконавче провадження № 45288624 з примусового виконання виконавчого листа № 2607/13339/12 виданого Подільським районним судом 07 серпня 2014 року, закінчене 08 листопада 2018 року.

В той же час, ухвала Подільського районного суду м. Києва у справі № 2607/13391/12 постановлена 31 травня 2019 року, тобто на момент вже закінченого виконавчого провадження.

Зважаючи на те, що підставою для закінчення виконавчого провадження було фактичне виконання рішення, колегія суддів підтримує позицію суду першої інстанції щодо того, що відсутність рішень про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню, саме щодо виконавчих проваджень № 57618898 та № 57618727 призводить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому, матеріалами справи не підтверджується, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 08.11.2018 р. була визнана протиправною та скасована.

З огляду на це, ухвала Подільського районного суду м. Києва у справі № 2607/13391/12 від 31 травня 2019 року була постановлена поза межами виконавчого провадження № 45288624, тобто не може мати наслідків для виконавчого провадження, що закінчене.

В той же час, вказана ухвала не стосується самостійних виконавчих проваджень № 57618898 та № 57618727, які тривають.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У відповідності до ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

У відповідності до ч. 3 ст. 333 КАС України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Керуючись ст.ст. 271, 287, 272, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329, 330, 333 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 330, 333 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 01.06.2020 р.)