Справа № 450/910/20
Суддя: Мельничук І. І.
Дата ухвалення: 2020-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 450/910/20 Провадження № 2-а/450/63/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2020 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого - судді Мельничук І. І.

при секретарі Білецька А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Пустомити в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 2215140 від 08.03.2020 року, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить скасувати постанову серії ЕАК № 2215140 від 06.03.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень.

В обґрунтування позову покликається на те, що постановою інспектора роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Тернопільській області рядового поліції Козовика Олександра Вікторовича серії ЕАК №2215140 від 08.03.2020 року позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення - штраф у розмірі 255,00 грн. Як вбачається із змісту постанови, Козовика О.В. 08.03.2020 в 12 год. 30 хв. водій керував транспортним засобом марки Renault Duster, державний номерний знак НОМЕР_1 зі швидкістю 79 км/год. при дозволеній швидкості руху 50 км/год. в с. Озерна Зборівського району на автодорозі М09 18 км. при встановлених обмежень швидкості руху знаками 3.29, 3.31, 3.30 «Обмеження максимальної швидкості. Забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові», «Зона обмеження максимальної швидкості». Забороняється в зоні (населений пункт, мікрорайон, зона відпочинку тощо) рух із швидкістю, яка перевищує зазначену на знакові.», чим порушив п.12.9.б Правил Дорожнього Руху, а саме «перевищення максимальної швидкості, зазначеної в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Вказану постанову вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки висновки інспектора не відповідають фактичним обставинам справи, а також у зв`язку з відсутністю з`ясування обставин повною мірою. Позивач зазначає, що дійсно 08.03.2020 року їхав разом із своєю сім`єю (дружиною та дітьми) з Львівської області до рідні в Хмельницьку область по автодорозі «Львів - Тернопіль», яка проходить через с. Озерна Зборівського району Тернопільської області Близько 12.30 год. позивач, наближаючись до с. Озерна та побачивши дорожній знак назви цього населеного пункту на білому фоні, розпочав зменшення швидкості з 90 км/год до 50 км/год, оскільки саме такий швидкісний режим передбачений в населеному пункті згідно ПДР України. Одразу після того, як позивач в`їхав в цей населений пункт на вимогу працівників поліції-він був зупинений, пред`явив документи та йому повідомили, що позивач порушив правила дорожнього руху та перевищив швидкість руху, оскільки швидкість руху його автомобіля складала 79 км/год відповідно до технічного приладу. Позивач зазначає, що їхав згідно вимог ПДР України та попросив працівників поліції чітко йому повідомити місце в якому здійснювалися виміри його швидкості з прив`язкою до місцевості. На вимоги позивача інший працівник поліції, який був із технічним пристроєм вимірювання швидкості показав на вказаному пристрої розмиту фотографію автомобіля із показником швидкості за якою позивач не зміг оцінити чітке місця фіксації швидкості та «прив`язати» місцезнаходження свого автомобіля на місцевості . На питання, позивача щодо дистанції його автомобіля під час фіксації швидкості, працівники поліції зазначили відстань 330м.. Позивач, вказує, що у зв`язку з відсутністю вимірювальних пристроїв він кроками пройшов до знаку населеного пункту «Озерна» на білому фоні і дистанція скала близько 300 м., тому позивач зазначає, що вимірювання швидкості його автомобіля відбувалась до вказаного знаку населеного пункту. Позивач також наголошує на відсутності у постанові чіткого місця можливого вчинення адміністративного правопорушення, оскільки в постанові зазначається «дорога М09 18КМ.», тому позивач вважає незрозумілим яким чином вимірюється «18КМ.».Таким чином позивач, вказує, що працівники поліції не встановили точного місця вчинення адміністративного правопорушення.

Позивач вважає, що в його дії повністю відповідають Правилам дорожнього руху України. Окрім того жодних доказів порушення правил дорожнього руху позивачем, відповідачем не зібрано, відеофіксація порушення здійснена не була. Враховуючи наведене оскаржувана постанова є незаконною, порушує права позивача і підлягає скасуванню.

Ухвалою від 16.03.2020 року відкрите спрощене позовне провадження у справі.

15.04.2020 року на адресу суду в порядку ст. 162 КАС України від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги заперечує в повному обсязі оскільки постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 була винесена за наслідками розгляду справ про адміністративне правопорушення на місці події відповідно до чинного законодавства, що стверджується фото фіксацією із місця події, на якому зафіксовано державний номерний знак транспортного засобу, водія який перевищував встановлені Правилами дорожнього руху обмеження швидкісного режиму, які долучено до відзиву. Просить залишити позовну заяву без задоволення, оскільки поліцейський при винесенні постанови діяв у межах повноважень та відповідно до чинного законодавства.

07.05.2020 року від позивача надійшли додаткові пояснення до позовної заяви, в якому позивач зазначає, що доводи відповідача зазначені у відзиві є необґрунтованими, а також надані документи до відзиву свідчать про відсутність доказів на підтвердження вини позивача.

Також позивачем була подана заява про проведення судового засідання у відсутності позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що постановою інспектора роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Тернопільській області рядового поліції Козовика Олександра Вікторовича серії ЕАК №2215140 від 08.03.2020 року, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 гривень.

Згідно вказаної постанови, 08.03.2020 року об 12 год. 30 хв. позивач керував транспортним засобом марки Renault Duster , держаний номерний знак НОМЕР_1 зі швидкістю 79 км/год. при дозволеній швидкості руху 50 км/год. в с. Озерна Зборівського району на автодорозі М09 18 км. при встановлених обмежень швидкості руху знаками 3.29, 3.31, 3.30 «Обмеження максимальної швидкості. Забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові»,«Зона обмеження максимальної швидкості». Забороняється в зоні (населений пункт, мікрорайон, зона відпочинку тощо) рух із швидкістю, яка перевищує зазначену на знакові.», чим порушив п.12.9.б Правил Дорожнього Руху, а саме «перевищення максимальної швидкості, зазначеної в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Положеннями ст. 222 КУпАП України встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів,зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивач зазначає, що 08.03.2020 року їхав разом із своєю сім`єю (дружиною та дітьми) з Львівської області до рідні в Хмельницьку область по автодорозі «Львів - Тернопіль», яка проходить через с. Озерна Зборівського району Тернопільської області

Так з наявної в матеріалах справи копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20(серійний номер ТС000532) зафіксовано, порушення Правил дорожнього руху, а саме: водій транспортного засобу марки Renault Duster з номерним знаком НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 79 (сімдесят дев`ять) км/год, при дозволеній 50 (п`ятдесят) км/год, чим порушив п. 12.9 (б) ПДР України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Проте, відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, надіслали відзив на адміністративний позов, однак відповідачем не було надано доказів підтверджуючих факт здійснення позивачем даного адміністративного правопорушення.

Судом було критично оцінено, додані відповідачем до відзиву фотознімки, які фіксують здійснення позивачем правопорушення, оскільки на першій фотографії здійсненою за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000532) якою зафіксовано перевищення швидкості, не можливо ідентифікувати марку автомобіля та дорожні номерні знаки автомобіля, який їхав на даній ділянці. Друга фотографія (більша), на якій зафіксовано фотографію самого автомобіля позивача та його державні номерні знаки, позивачем включено правий поворот для виконання маневру та зупинки на вимогу поліції, не є підтверджуючим фактом порушення позивачем п. 12.9 (б) ПДР України.

Суд звертає увагу на те, що працівниками поліції не було зібрано та представлено суду належних та допустимих доказів, які б могли підтвердити факт і встановити вину позивача у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому суд дає віру тому, що позивач в даному випадку не порушував вимог правил дорожнього руху.

Згідно п.п. 12.9.б Правил дорожнього руху, водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Ч. 1 статті 59 та частині 2 статті 64 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає право кожного обвинуваченого захищати себе особисто або використовувати правову допомогу захисника, вибраного ним на власний розсуд; статті 2, пункту З статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, зазначено, що держава повинна гарантувати кожному, чиї права і свободи порушено, ефективний засіб правового захисту та можливість вільного вибору захисника; принципу 1 «Основних принципів, що стосуються ролі юристів», прийнятих восьмим Конгресом ООН з питань попередження злочинності і поводження з правопорушниками, який передбачає, що кожна людина має право звернутися до будь-якого юриста за допомогою для захисту й відстоювання своїх прав та захисту їх на всіх стадіях судочинства.

Із метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності із законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, в цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце й час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При цьому, суд наголошує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення не може ґрунтуватись виключно на висновках працівників поліції, за відсутності доказів винуватості особи, отриманих не інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом.

Разом з ним із наявних в матеріалах справи фотознімків із місця події судом не встановлено жодних обставин, які підтверджували б факт вчинення ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху.

Відповідачем також не було додано до відзиву інших доказів, які б спростовували доводи позивача, що до початку вимірювання швидкості автомобіля позивача до вказаного знаку населеного пункту. У зв`язку з цим суд не може встановити підтвердження порушення правил дорожнього руху п.12.9 позивачем.

У даній справі, крім висновків відповідача, який склав постанову у справі про адміністративне правопорушення, відсутні будь-які допустимі докази на підтвердження факту порушення позивачем ОСОБА_1 дорожнього руху, а надані як доказ відповідачем фотознімки із місця події не підтверджують факт вчинення позивачем правопорушення, усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та зазначено про необхідність з`ясовування всіх обставин, перелічених у ст. 247, 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях позивача ознак правопорушення, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність, не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами доказів правомірності винесеної постанови представлено не було.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, вказана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.241-246, 247, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 - задоволити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване, за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000532) у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Роз`яснити, що відповідно до п. 3 розділ ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

СуддяІ. І. Мельничук