Справа № 480/4969/19
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2020-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 червня 2020 р.Справа № 480/4969/19

Суддя Другого апеляційного адміністративного суду Перцова Т.С., розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.01.2020 року по справі № 480/4969/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17.01.2020 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

16.04.2020 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області подано апеляційну скаргу на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.01.2020 по справі № 480/4969/19.

Разом з апеляційною скаргою відповідачем подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого зазначено, що копія оскаржуваного рішення від 18.01.2020 надійшла до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області 22.01.2020, що пітверджується матеріалами справи. Однак, як вказує апелянт, на виконання спеціалісту, який супроводжував дану справу - ОСОБА_2 воно було передано лише 17.02.2020 о 18:31 (після закінчення робочого дня), що підтверджується скріншотом із електронної системи "Документообіг ПФУ". У зв`язку з чим, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, вважає причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними, оскільки сплив незначний період від дня ухвалення оскаржуваного рішення. Водночас відповідач вказує, що з 12.03.2020 до 03.04.2020 в Україні, постановою Кабінету Міністрів України запроваджено карантин через спалах коронавірусу в світі. Також, як вказує апелянт, 02.04.2020 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", відповідно до якого, Кодекс адміністративного судочинства України було доповнено положеннями, якими продовжено строк на апеляційне оскарження на період дії карантину. Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає причини пропуску процесуального строку на подання апеляційної скарги поважними, та просить задовольнити клопотання.

Перевіривши доводи клопотання та матеріали справи, слід зазначити наступне.

Згідно з ч.1 ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч.3 ст. 295 КАС України строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч.1 ст. 121 КАС України).

Слід зазначити, що поважними причинами пропуску строку на звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об"єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов"язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Матеріалами справи підтверджено, що повний текст оскаржуваного рішення від 17.01.2020 складено 17.01.2020, отже, останнім днем строку на апеляційне оскарження даного рішення є 17.02.2020 (з урахуванням вихідних днів).

Дана апеляційна скарга подана 16.04.2020, тобто, з пропущенням строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч.2 ст.295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу (ч.3 ст.295 КАС України).

Як вбачається з наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію оскаржуваного рішення від 17.01.2020 отримано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області 22.01.2020.

Враховуючи дату подачі апеляційної скарги (16.04.2020), строк на апеляційне оскарження не може бути поновлено на підставі ч.2 ст.295 КАС України, оскільки апеляційну скаргу подано після спливу 30-денного строку з дня отримання повного судового рішення.

В обгрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження відповідач зазначає, що після того, як 22.01.2020 копія оскаржуваного рішення надійшла до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, лише 17.02.2020 о 18:31 (пілся закінчення робочого дня) останнє було передано на виконання спеціалісту, який супроводжує дану справу, що, як вказує апелянт, підтверджується доданим до клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження скріншотом із електронної системи "Документообіг ПФУ". Крім того, обгрунтовуючи неможливість подання апеляційної скарги в період з 12.03.2020 по 03.04.2020, відповідач посилається на запровадження в цей час в Україні карантину у зв`язку із поширенням кроронавірусної хвороби та внесенням відповідних положень зокрема до КАС України, якими передбачено продовження процесуальних строків, зокрема на апеляційне оскарження на строк дії карантину.

З приводу вказаних доводів відповідача слід зазначити, що статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Частина друга статті 49 КАС України покладає на учасників справи, обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи вищевикладене, аргументи апелянта щодо дати отримання копії оскаржуваного рішення, від якої відповідач рахує початок перебігу строку на апеляційне оскарження (дата отримання копії рішення спеціалістом, який супроводжує дану справу - 17.02.2020) є безпідставними, оскільки особливості внутрішньої організації роботи не можуть вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження та, відповідно, не є доказом того, що скаржник із об`єктивних причин був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу протягом 30-ти днів з моменту отримання копії оскаржуваного рішення, яка підтверджується матеріалами справи (а.с.39), тобто з 22.01.2020.

Крім того, відповідачем не пояснено причин пропуску строку на апеляційне оскарження за період з 17.02.2020 (дата, з якої відповідач обчислює початок строку на апеляційне оскарження) по 12.03.2020 (дата, з якої, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" встановлено з 12 березня 2020 р. до 22 червня 2020 р. на всій території України карантин).

Враховуючи вищевикладене, причини пропуску строку на апеляційне оскарження, зазначені в клопотанні, доданому до апеляційної скарги, неможливо визнати поважними, тому клопотання не може бути задоволено з підстав, які в ньому викладені.

Відповідно до ч.3 ст. 298 КАС України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Тому, апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати апелянту строк для подачі заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з інших підстав, ніж наведені в клопотанні, доданому до апеляційної скарги, з наданням доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Крім того, подана апеляційна скарга не відповідає вимогам п.1 ч.5 ст.296 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме до апеляційної скарги не додано документу про сплату судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено розмір апеляційної скарги на рішення суду на рівні 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання фізичною особою позову немайнового характеру до адміністративного суду, складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2019 року - 1921,00 грн.

Таким чином, розмір судового збору, який підлягав сплаті за подання даного позову, становив 768,40 грн., а відтак, розмір судового збору, який підлягає сплаті Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області за подання апеляційної скарги на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.01.2020 по справі № 480/4969/19, становить 1152,60 грн.

В силу ст. 5 Закону України "Про судовий збір" апелянт не звільнений від сплати судового збору.

Отже, апелянт повинен сплачувати судовий збір на загальних підставах.

Зазначені недоліки апеляційної скарги мають бути усунені шляхом направлення до Другого апеляційного адміністративного суду оригіналу квитанції про сплату судового збору на реквізити: Отримувач УДКСУ в Основ`янському районі м. Харкова, код отримувача (ЄДРПОУ) 37999628, банк: Казначейство України (ЕАП), код банку (МФО) 899998, номер рахунку UA1020011, код класифікації доходів бюджету 22030101, найменування коду класифікації доходів бюджету - Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050), наявність відомчої ознаки - "81" Апеляційні адміністративні суди у розмірі 1152,60 грн.

В силу п.5 ч.2 ст.296 КАС України в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, до суду апеляційної інстанції.

Слід відмітити, що відповідачем по тексту апеляційної скарги невірно зазначено дату ухвалення оскаржуваного рішення - 18.01.2020 замість 17.01.2020.

Зазначений недолік апеляційної скарги може бути усунутий шляхом направлення до Другого апеляційного адміністративного суду уточненої апеляційної скарги із вірним зазначенням дати ухвалення оскаржуваного рішення, з копіями апеляційної скарги для осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, до апеляційної скарги не додано доказів щодо належного уповноваження особи, яка підписала апеляційну скаргу - Бундюк Т.Ю., на вчинення будь-яких процесуальних дій від імені Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

Так, частинами першою, третьою статті 55 КАС України встановлено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Апеляційну скаргу підписано головним спеціалістом-юрисконсультом віддділу представництва інтересів Фонду в судах та інших органах юридичного управління Бундюк Т.Ю.

Відповідно до підпункту 19 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02 червня 2016 року №1401-VIII (далі по тексту - Закон №1401-VIII).

Пунктом 16 розділу І Закону №1401-VIII розділ XV «Перехідні положення» Основного Закону України було доповнено пунктом 11, який передбачає, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року. Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюватиметься з 1 січня 2020 року (абзац другий пункту).

Водночас, варто зазначити, що пунктом 11 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України врегульовані саме питання представництва. Про «самопредставництво» в Конституції України не йдеться, воно передбачено лише відповідними положеннями процесуальних кодексів.

За загальним правилом теорії права самопредставництво юридичної особи це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови колегіального виконавчого органу діяти від імені такої особи, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Разом з тим, змінами, внесеними до КАС України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення» від 18 грудня 2019 року № 390-IX розширено випадки самопредставництва юридичної особи, суб`єкта владних повноважень і визначено, що «юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені» та визначено перелік документів, що можуть підтвердити відповідні повноваження: «відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту)».

З аналізу цієї норми закону вбачається, що допуск особи до участі у справі та визнання належно вчиненими будь-яких інших з переліку передбачених статтею 44 КАС України процесуальних прав можливий за умови сукупної наявності обох цих умов. Отже, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження.

Відповідно до частини першої статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації (ч.4 ст.87 Цивільного кодексу України).

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації, регулюються, окрім Цивільного кодексу України, спеціальним Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Загальні засади державної реєстрації, а також її основні принципи визначені в статті 4 вказаного Закону. До них, зокрема, належать обов`язковість та публічність державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі. З метою забезпечення державних органів достовірною інформацією створено Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі Єдиний державний реєстр, Реєстр) (ч.1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

Обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі, серед інших перелічених у цій статті відомостей, належать: відомості щодо керівників державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб та осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (ч.3 ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

При цьому, відповідно до пункту другого частини першої статті першої цього закону Витяг з Єдиного державного реєстру (далі Витяг) містить відомості, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі.

Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру, закріплений статтею 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", яка, зокрема, визначає, що внесені до Реєстру документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі. Якщо ж відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі.

Отже, відсутність відповідного запису у реєстрі є належним і достатнім (достовірним) підтвердженням відсутності таких відомостей (інформації) для будь-якого державного органу, яким є і суд.

Слід зазначити, що у сфері державної реєстрації діє принцип мовчазної згоди, згідно з яким державний реєстратор набуває право на проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій навіть без одержання від державних органів у порядку та випадках, визначених цим Законом, відповідних документів (крім судових рішень та виконавчих документів) або відомостей, за умови, що відповідні державні органи у встановлений цим Законом строк не направили до державного реєстратора такі документи або відомості.

Однак, згідно з відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (доступні за посиланням https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch) особою, яка уповноважена представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або особами, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи (код ЄДРПОУ - 21108013) вказано керівника - ОСОБА_3 . Відомості про особу, яка підписала апеляційну скаргу - Бундюк Т.Ю., в Реєстрі відсутні.

У Єдиному реєстрі адвокатів України також відсутні відомості про те, що Бундюк Т.Ю. має статус адвоката і такого документа до апеляційної скарги не додано.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати апелянту строк для надання документів, що свідчать про те, що Бундюк Т.Ю. є особою, яка уповноважена представляти інтереси Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

Відповідно до п.3 розділу VІ "Прикінцеві положення" КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч.4 ст. 169, ч.5 ст.296, ч.ч. 2,3 ст.298, п.3 розділу VІ Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.01.2020 року по справі № 480/4969/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.

Надати апелянту строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги - відповідно до абз. 2 п.3 розділу VІ КАС України.

Роз`яснити апелянту, що недоліки апеляційної скарги можуть бути усунуті шляхом направлення до Другого апеляційного адміністративного суду уточненої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції з наданням доказів поважності причин пропуску цього строку, уточненої апеляційної скарги із вірним зазначенням дати ухвалення оскаржуваного рішення, з копіями апеляційної скарги для осіб, які беруть участь у справі, оригіналу документу про сплату судового збору в розмірі 1152,60 грн., а також документів, що свідчать про те, що Бундюк Т.Ю. є особою, яка уповноважена представляти інтереси Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

Роз`яснити апелянту, що у разі неподання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження та доказів поважності пропуску цього строку, відповідно до ч.4 ст. 298 Кодексу адміністративного судочинства України, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

У разі неусунення інших недоліків апеляційної скарги апеляційна скарга буде повернута скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис) Т.С. Перцова