Справа № 320/2851/20
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2020 року справа №320/2851/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Медвинської сільської ради про визнання протиправною бездіяльність,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Медвинської сільської ради, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Медвинської сільської ради (ідентифікаційний код юридичної особи: 04363343) щодо неприйняття у місячний строк рішення за результатом розгляду клопотання ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої у Богуславському районі Київської області (кадастровий номер: :04:001:0039);

- зобов`язати Медвинську сільську раду (ідентифікаційний код юридичної особи: 04363343) розглянути на найближчому пленарному засіданні сесії Медвинської сільської ради (ідентифікаційний код юридичної особи: 04363343) по суті клопотання ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої у Богуславському районі Київської області (кадастровий номер: :04:001:0039).

В обґрунтування таких вимог позивач зазначив, що 14 лютого 2020 року громадянин України ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, шляхом направлення цінного листа з описом вкладення звернувся до Медвинської сільської ради із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої у Богуславському районі Київської області (кадастровий номер: :04:001:0039) для її одержання безоплатно у приватну власність. З моменту отримання вищезазначеного Клопотання Позивача було проведено два пленарних засідання сесії Медвинської сільської ради, на яких в тому числі були розглянуті клопотання третіх осіб, які є аналогічними клопотанню позивача, а саме пленарне засідання 32 сесії Медвинської сільської ради від 26.02.2020 р. та пленарне засідання 33 сесії Медвинської сільської ради від 13.03.2020 р. При цьому, на жодному з зазначених вище пленарних засідань сесії Медвинської сільської ради відповідачем не було розглянуто зазначене вище клопотання Позивача і відповідно не було прийнято жодного рішення за результатами розгляду такого.

Позивач вважає, що відсутність належним чином оформленого рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність чи відмову у його наданні, свідчить про те, що відповідач не прийняв жодного рішення з числа тих, які орган місцевого самоврядування повинен був прийняти за законом, чим допустив протиправну бездіяльність. У зв`язку з цим, позивач просить суд задовольнити його позов.

Ухвалою суду від 02.04.2020 в зазначеній справі відкрито загальне позовне провадження.

Заперечуючи проти позову в письмовому відзиві, Медвинська сільська рада просить суд відмовити у його задоволенні та зазначає, що клопотання позивача було розглянуте на засіданні постійної комісії Медвинської сільської ради з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою 11 березня 2020 року та прийнято рішення про яке був повідомлений гр. ОСОБА_1 листом від 16.03.2020 вихідний №290 про те, що Медвинська сільська рада рекомендувала ОСОБА_1 надати інші графічні матеріали з розташуванням земельної ділянки оскільки на вказану ним земельну ділянку вже зареєстровано право власності іншою особою ( ОСОБА_2 , кадастровий номер земельної ділянки: :04:001:0039, витяг рішення Медвинської сільської ради №531-32-УІІ від 26.02.202). При надходженні графічних матеріалів від ОСОБА_1 клопотання буде розглянуто на черговій засіданні сесії Медвинської сільської ради.

Водночас, відповідач зазначає, що від ОСОБА_1 не надходило нових графічних матеріалів з розташуванням земельної ділянки. Отже, на сесії 26.02.2020 не розглядалося клопотання ОСОБА_1 так як надійшло дане клопотання до Медвинської сільської ради, а комісія Медвинської сільської ради з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою розглядала відповідні клопотання та проект рішення 18.02.2020 оскільки згідно п.1 ст.30 регламенту Медвинської сільської ради включенню питання до проекту порядку денного та його винесенню на розгляд пленарного засідання ради передує попередній розгляд цього проекту в постійних комісіях ради, до сфери повноважень яких належать ці питання (якщо рішення не процедурне). Питання, які не були попередньо розглянуті відповідними постійними комісіями ради до порядку денного не включаються та не розглядаються на сесії.

Протокольною ухвалою суду від 04.05.2020 вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач звернувся вхідний № 175/02-45 від 19.02.2020 до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для її одержання безоплатно у приватну власність орієнтовним розміром 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності, кадастровий номер :04:001:0039.

До клопотання було надано: графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, копія паспорта громадянина України ОСОБА_1 , копія РНОКПП ОСОБА_1 .

Зазначене клопотання було розглянуте на засіданні постійної комісії Медвинської сільської ради з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою 11 березня 2020 року та прийнято рішення про яке був повідомлений гр. ОСОБА_1 листом від 16.03.2020 вихідний № 290 про те, що Медвинська сільська рада рекомендувала ОСОБА_1 надати інші графічні матеріали з розташуванням земельної ділянки оскільки на вказану ним земельну ділянку вже зареєстровано право власності іншою особою ( ОСОБА_2 , кадастровий номер земельної ділянки: :04:001:0039, витяг рішення Медвинської сільської ради №531-32-УІІ від 26.02.2020).

11.03.2020 ОСОБА_1 була надана відповідь щодо надання інших графічних матеріалів з розташування земельної ділянки, оскільки на вказану ним земельну ділянку вже зареєстровано право власності іншою особою, відповідно 13.03.2020 на сесії Медвинської сільської ради клопотання ОСОБА_1 не розглядалась, так як від ОСОБА_1 не надходило нових графічних матеріалів з розташуванням земельної ділянки.

Вважаючи, що відсутність належним чином оформленого рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність чи відмову у його наданні, є протиправною бездіяльністю відповідача, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами спору, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступні обставини справи та норми законодавства.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України (далі по тексту - ЗК України).

Згідно ч. 3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства; б) сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; в) сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам - для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства; г) несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об`єднанням громадян - для ведення підсобного сільського господарства; ґ) оптовим ринкам сільськогосподарської продукції - для розміщення власної інфраструктури.

Згідно з частиною першою статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Частиною шостою статті 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Приписами абзацу першого частини сьомої статті 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, Земельним кодексом визначено перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З огляду на положення статті 123 Земельного кодексу України суд зазначає, що неправомірною є відмова відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав інших, ніж передбачено законом.

Разом з тим, у спірних правовідносинах відповідач взагалі не розглянув заяву позивача у встановленому порядку.

В межах даного спору позивач звернувся до відповідача не із зверненням, а із відповідною заявою, за наслідками розгляду якої суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення, в той час, як останній протиправно направив позивачу відповідь у формі листа.

Суд зазначає, що відсутність належним чином оформленого рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність чи відмову у його наданні у формі наказу, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31.10.2019 р. у справі № 804/6698/17 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 85323200), від 30.08.2019 р. у справі № 420/5288/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 83943059) та від 25.10.2019 р. у справі № 803/1071/17 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 85206620).

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України , в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини першої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, заперечення проти позову відповідач викладає у відзиві на позовну заяву.

Частиною другою та четвертою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що відзив повинен містити заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права. До відзиву додаються докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.

Відтак суд враховує, що в даній справі обов`язок доказування правомірності спірного рішення покладено на відповідача та він не надав суду переконливих, належних та допустимих доказів правомірності своїх дій.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином витрати зі сплати судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Частиною другою статті 134 КАС України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, судом встановлено, що позивачем не надано належних доказів обсягу наданої йому правничої допомоги адвоката та понесених на них витрат, тому суд вважає, що клопотання позивача про стягнення з відповідача таких витрат не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Медвинської сільської ради (ідентифікаційний код юридичної особи: 04363343) щодо неприйняття у місячний строк рішення за результатом розгляду клопотання ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої у Богуславському районі Київської області (кадастровий номер: :04:001:0039).

Зобов`язати Медвинську сільську раду (ідентифікаційний код юридичної особи: 04363343) розглянути на найближчому пленарному засіданні сесії Медвинської сільської ради (ідентифікаційний код юридичної особи: 04363343) по суті клопотання ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої у Богуславському районі Київської області (кадастровий номер: :04:001:0039).

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп за рахунок бюджетних асигнувань Медвинської сільської ради (ідентифікаційний код юридичної особи: 04363343).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.