Справа № 500/2425/19
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про роз`яснення судового рішення

Справа № 500/2425/19

29 травня 2020 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Дерех Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільської області про надання роз`яснення судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Тернопільського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подав до суду письмову заяву про надання роз`яснення в порядку ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, КАС України). Зазначив, що рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 у справі №500/2425/19 є незрозумілим та викликає ускладнення щодо його виконання, оскільки невідомо чи продовжувати виплату пенсії позивачу без обмеження максимальним розміром в подальшому.

Враховуючи положення частини третьої ст.194, частини дев`ятої ст.205 та частини четвертої ст. 229, 254 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду справи у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглядаючи подану заяву, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Водночас, конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить, а зі змісту закону вбачається, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

Стаття 254 КАС України визначає можливість роз`яснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку як незрозумілість судового рішення, можливість неоднакового тлумачення висновків суду, що перешкоджає його належному виконанню.

Суд зазначає, що роз`ясненню підлягають рішення, постанови чи ухвали суду у разі, якщо без такого роз`яснення їх тяжко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення, постанови чи ухвали суду. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині.

Також роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб щодо яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання, тобто таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його нерозуміння під час виконання.

Отже, за правовою природою роз`яснення судового рішення є продовженням його ухвалення, а ухвала про роз`яснення є його складовою, тому заява про роз`яснення судового рішення розглядається у тому ж провадженні, в якому було ухвалене судове рішення, про роз`яснення якого ставиться питання. В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Водночас, підставою для роз`яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта є його неясність, невизначеність. Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому, суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тобто, процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013 № 7 та в ухвалі Верховного Суду України від 13.07.2016 № 21-452iп16.

Судом встановлено, що Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 у справі №500/2425/19, позов задоволено повністю; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо обмеження граничним розміром пенсії за вислугу років ОСОБА_1 при здійсненні перерахунку пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01 березня 2017 перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 53 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року №418, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 9 серпня 2005 року №713, без обмежень граничного розміру та здійснити її виплату з урахуванням проведених виплат.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2020 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишено без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 по справі №500/2425/19 - без змін. Отже, судове рішення у справі набрало законної сили.

Водночас, заявником у заяві про роз`яснення судового рішення зазначено, що рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 у справі №500/2425/19 є незрозумілим та викликає ускладнення щодо його виконання, оскільки відповідачу невідомо чи продовжувати виплату пенсії позивачу без обмеження максимальним розміром в подальшому.

Суд зазначає, що при прийнятті рішення в даній справі проаналізовано норми Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI (надалі, Закон № 3668), що було викладено в новій редакції частини третьої ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (надалі, Закон №1058), а саме встановлено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Також, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII (далі - Закон № 911-VIII) ч. 3 ст. 27 Закону № 1058-IV було доповнено реченням такого змісту: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень", а Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII (надалі, Закон № 1774-VIII) слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінити словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

Судом у рішенні також зазначено, що пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 3668-VI, яким чітко встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Крім того, п.2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 911-VIII передбачено, що дія положень даного Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються, починаючи з 01.01.2016.

При цьому судом встановлено що пенсія позивачу була призначена 16.03.1993 року, тому застосування відповідачем обмеження граничного розміру пенсії останнього з 01.03.2017 на підставі статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" є неправомірним.

Крім того, п. 2 розділом II Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №911-VIII від 24.12.2015 визначено, що дія положень даного Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються, починаючи з 01 січня 2016 року.

Отже, обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим Законом № 3668, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом, та вказана норма не скасована та є чинною.

Тому, виплата пенсії ОСОБА_1 повинна здійснюватися у вказаний спосіб, без обмеження граничним розміром, до настання передбачених пенсійним законодавством підстав для припинення виплати пенсії позивачу, або до зміни відповідного законодавства, що регулює виплату відповідної пенсії, після набрання рішенням суду законної сили.

Згідно п.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ашинґдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, (п. 57, Series A, № 93), право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. В справі Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України" (Заява №3236/03) від 3 квітня 2008 року вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що подану представником Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про надання роз`яснення судового рішення слід задовольнити.

Керуючись статтями 241, 243, 248, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.Заяву представника Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про надання роз`яснення судового рішення - задовольнити.

2.Роз`яснити, що при виконанні рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 у справі №500/2425/19, слід здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 згідно пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно - випробувального складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 № 713) з 01.03.2017, з урахуванням здійснених виплат та без обмеження граничним розміром, до настання передбачених пенсійним законодавством підстав для припинення виплати пенсії позивачу, або до зміни відповідного законодавства, що регулює виплату відповідної пенсії, після набрання рішенням суду законної сили.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Головуюча суддя Дерех Н.В.

Копія вірна

Суддя Дерех Н.В.