Справа № 461/1198/20
Суддя: Радченко В. Є.
Дата ухвалення: 2020-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/1198/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2020 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Радченка В.Є.,

при секретарі Собко В.В.

з участю:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління безпеки міста Львівської міської ради (адреса: 79008, м.Львів, пл. Ринок,1) про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення -

встановив:

10 лютого 2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління безпеки міста Львівської міської ради. Свої вимоги обґрунтував тим, що 21 жовтня 2019 року відповідачем відносно нього була винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП. Порушення полягало у тому, що позивач здійснив зупинку транспортного засобу на перехресті, що суттєво перешкоджає руху інших транспортних засобів. Позивач з оскаржуваною постановою не погоджується. Вважає, що вона винесена без наявності обов`язкових ознак події, складу адміністративного правопорушення, необхідних та достатніх доказів, що є порушенням вимог Кодексу України про адміністративні справи та підставою для її скасування. Відповідач не надав доказів вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. Просить суд визнати дії відповідача протиправними, скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення ЛВ95921 від 21 жовтня 2019 року за ч. 3 ст. 122 КУпАП та закрити справу.

Також, ОСОБА_1 просить поновити строк на звернення до суду з позовом щодо оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення ЛВ95921 від 21 жовтня 2019 року, оскільки такий строк пропущено з поважних причин. Зазначив, що про оскаржувану постанову йому стало відомо з постанови державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 29.01.2020 року, яку отримав поштою 10.02.2020. Жодних постанов чи будь-яких інших документів, позивач не отримував.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, слід поновити як такий, що пропущений із поважних причин.

Ухвалою від 11 лютого 2020 року відкрито провадження у справі.

20 лютого 2020 року на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності як власника, за яким зареєстровано транспортний засіб «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак НОМЕР_2 . На вказаному автомобілі було здійснено зупинку за адресою: м. Львів, вул. І.Франка, 100 на перехресті, чим порушено п. 15.9 «ґ» Правил дорожнього руху (далі ПДР). На фотофіксації видно, що транспортний засіб позивача знаходиться на Т-подібному перехресті. Також видно, що суцільна лінія розмітки чи розділювальна смуга відсутня. Позивач не звертався до УБМ за одержанням доказів вчиненого ним адміністративного правопорушення, як наслідок в УБМ не виникав обов`язок надання таких позивачу, оскільки це не передбачено законодавством. Між тим УБМ дотримано вимоги ч. 4 ст. 283 КУпАП та розміщено зображення транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення на веб-сайті http://inspector.lviv.ua в мережі Інтернет, на якому особа могла і може з ними ознайомитись, про що зазначено в постанові. Підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності відсутні. Винесення постанови без участі позивача не обмежувало його права на захист. Інспектором, як посадовою особою управління, було належним чином розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено. При цьому, за змістом ч.2 ст.33, 279-1 - 279-4 КУпАП, при вирішенні питання про накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність не враховується.

11 березня 2020 року позивач подав відповідь на відзив. Вважає, що постанова є незаконною та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, вимогам закону, яким регулюється правила дорожнього руху та є немотивованою і необґрунтованою. Позивач вважає, що він не порушував жодних правил дорожнього руху та у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Покликання відповідача на начебто порушення п. 15.9 «ґ» ПДР України спростовуються письмовими матеріалами, з яких вбачається наявність Т-подібного перехрестя та розділювальної смуги на проїзній частині.

У даній справі заходи забезпечення доказів та забезпечення позову судом не застосовувалися. Провадження у справі ухвалою суду не зупинялося, а тому не було підстав для його поновлення.

Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав та просив задовольнити. Вважає, що жодних порушень правил дорожнього руху не вчиняв. Доказів протилежного відповідач не надав.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Згідно відзиву просить проводити розгляд справи без його участі.

Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КУпАП) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення ЛВ95921 від 21 жовтня 2019 року, складеної інспектором з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Дяковичем Ю.В. позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн.

В оскаржуваній постанові вказується, що 21 жовтня 2019 року, о 14 год. 20 хв., у м.Львові на вул. І.Франка, 100, водій ОСОБА_1 , здійснив зупинку (стоянку) транспортного засобу «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак НОМЕР_2 , на перехресті, що суттєво перешкоджає руху інших транспортних засобів, чим порушив п. 15.9 «ґ» Правил дорожнього руху.

Відповідальність за ч.3 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає у виді штрафу за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Пунктом 15.9 «ґ» ПДР України визначено, що зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Судом досліджено фотокопії з місця вчинення порушення, яке мало місце 21 жовтня 2019 року, о 14 год. 20 хв., у м.Львові на вул. І.Франка, 100, і встановлено, що транспортний засіб «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак НОМЕР_2 , був припаркований проти бокового проїзду на Т-подібному перехресті, де є розділювальна смуга. Управління безпеки міста Львівської міської ради у відзиві підтверджує, що транспортний засіб позивача знаходиться на Т-подібному перехресті. Наявність розділювальної смуги чітко видно на зображенні.

З фотоматеріалів вбачається, що на місці зупинки транспортного засобу «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак НОМЕР_2 , рух автомобілів не утруднений, вони не скупчуються, проїжджають вільно. Відповідач жодним чином не обґрунтовує в чому саме полягали перешкоди для руху інших транспортних засобів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що транспортний засіб «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак НОМЕР_2 , був припаркований з дотриманням вимоги ПДР України. На думку суду, інспектор з паркування, управління безпеки міста Львівської міської ради під час винесення оскаржуваної постанови невірно з`ясував зміст п. 15.9 «ґ» ПДР України, що стало причиною винесення оскаржуваної постанови.

Також суд звертає увагу на те, що відповідно до 1.10 Правил дорожнього руху зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Тобто законодавець розмежовує поняття стоянки та зупинки і встановлює відмінність (різницю) між ними. Разом з тим, відповідач у постанові не конкретизував, які дії вчинено ОСОБА_1 , зупинку чи стоянку.

Склад адміністративного правопорушення обов`язково має містити наступні ознаки: об`єкт правопорушення, суб`єкт правопорушення, об`єктивна та суб`єктивна сторони правопорушення.

Відсутність одного із вищезазначених елементів в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказує на відсутність складу адміністративного правопорушення.

У свою чергу, відсутність складу адміністративного правопорушення, в силу п. 1 ст. 247 КУпАП, є підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В той час судом встановлено відсутність діяння у формі порушення правил зупинки, тобто відсутня об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.122 КУпАП. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.122 КУпАП.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини.

Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відтак, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення та закрити справу, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Разом з тим, суд зазначає, що КАС України не надає повноважень судді визнавати дії суб`єкта владних повноважень протиправними, а тому в цій частині вимог позову необхідно відмовити.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до частково задоволення.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України витрати по сплаті судового збору необхідно компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ч. 3 ст.243, ст. 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління безпеки міста Львівської міської ради (адреса: 79008, м.Львів, пл. Ринок,1) про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення ЛВ95921 від 21.10.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП і закрити вищезазначену справу про адміністративне правопорушення.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Є. Радченко