Справа № 320/5841/19
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2020-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2020 року справа № 320/5841/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 26.08.2018 №Ф-8379-17/1020 про заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 5961,12 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що вона з 01.03.2012 є пенсіонером та отримує пенсію за віком. Позивач у період з 21.02.1997 по 31.07.2017 була зареєстрована як фізична особа-підприємець і перебувала на спрощеній системі оподаткування.

Позивач зазначила, що 11.10.2019 нею через свого представника було отримано від Головного управління ДФС у Київській області вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 26.08.2018 №Ф-8379-17/1020, відповідно до якої сума боргу з єдиного соціального внеску становить 5961,12 грн.

Позивач не погоджується з правомірністю винесення контролюючим органом спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки), оскільки позивач звільнена від сплати єдиного соціального внеску з огляду на те, що вона є пенсіонером, та не має обов`язку щодо його сплати.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив про те, що позивач перебувала на обліку як фізична особа-підприємець з 21.02.1997 по 31.07.2017 у Білоцерківській ОДПІ. При цьому, з 01.01.2012 по 01.04.2014 позивач перебувала на першій групі єдиного податку, з 30.03.2012 перебуває на обліку як платник єдиного внеску, а з 01.03.2012 є пенсіонером за віком. Відповідно до переданих сальдових залишків від Пенсійного фонду України до Міністерства доходів і зборів України, станом на 01.01.2013 по платнику ФОП ОСОБА_1 обліковувалась заборгованість з єдиного соціального внеску у сумі 5961,12 грн. За період адміністрування єдиного внеску податковим органами, в інтегрованій картці платника податків нарахування єдиного внеску не здійснювались.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.10.2019 відкрито спрощене провадження у справі № 320/5841/19 без проведення судового засідання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 замінено відповідача у даній справі - Головне управління ДФС у Київській області на його правонаступника Головне управління ДПС у Київській області (ідентифікаційний код 43141377, місцезнаходження: 03151, м.Київ, вул. Народного ополчення, буд. 5А).

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Білоцерківським МВ №1 ГУ МВС України в Київській області 18.10.1996 (а.с.7-9).

Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 НОМЕР_3 , виданого 01.03.2012 Пенсійним фондом України, ОСОБА_1 отримує пенсію за віком довічно (а.с.11).

ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) була зареєстрована як фізична особа-підприємець з 21.02.1997 по 31.07.2017, про що свідчить копія свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця та не оспорюється сторонами (а.с.20-21, 12).

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів позивач перебувала на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності з 21.02.1997 по 31.07.2017, що підтверджується відповідачем та не заперечується позивачем.

З матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням ДФС у Київській області було направлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 26.08.2018 №Ф-8379-17/1020, відповідно до якої позивачу належить сплатити борг з єдиного внеску у сумі 5961,12 грн. (а.с.6).

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив про те, що відповідно до переданих сальдових залишків від Пенсійного фонду України до Міністерства доходів і зборів України, станом на 01.10.2013 по платнику ФОП ОСОБА_1 обліковувалась заборгованість з єдиного соціального внеску у сумі 5961,12 грн.

Також відповідач вказує, що за період адміністрування єдиного внеску фіскальними органами в інтегрованій картці платника податків нарахування єдиного внеску не здійснювались.

Отже, за даними відповідача, наведеними у відзиві на позову заяву, слідує, що борг позивача згідно оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 26.08.2018 №Ф-8379-17/1020 складається з єдиного внеску, нарахованого та переданого у вигляді сальдових залишків від Пенсійного фонду України до податкового органу у сумі 5961,12 грн.

З матеріалів справи, зокрема, відомостей зі зворотного боку інтегрованої картки платника з ЄСВ ОСОБА_1 слідує, що станом на 31.12.2012 за ОСОБА_1 обліковується борг зі сплати єдиного внеску у сумі 5961,12 грн.

При цьому будь-яких документів, які б підтверджували підстави виникнення такого боргу та період нарахування єдиного внеску, відповідачем не надано.

Отже, приймаючи до уваги відомості зі зворотного боку інтегрованої картки платника з ЄСВ ОСОБА_1 , підставою боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску згідно вимоги про сплату боргу (недоїмки) 5961,12 грн. є залишок боргу, нарахованого та переданого у вигляді сальдових залишків від Пенсійного фонду України до податкового органу в сумі 5961,12 грн., конкретні підстави та період його виникнення суду не відомі.

Вважаючи безпідставним винесення відповідачем спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки), позивач звернулась з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Право на пенсійне забезпечення, загальні умови призначення пенсій, порядок їх нарахування та розміри визначаються, зокрема, Законом України від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" з наступними змінами (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) з наступними змінами.

Право жінок на пенсію за віком, що було передбачене частиною першою статті 12 Закону №1788-ХІІ та частиною першою статті 26 Закону №1058-ІV (у редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії), пов`язується, зокрема, з досягненням 55 років.

Пунктом першим частини першої статті 9 Закону №1058-ІV передбачено такий вид пенсій, як пенсія за віком.

У пункті 13 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV зазначено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії, щомісячного грошового утримання, призначається одна пенсія, щомісячне довічне грошове утримання за її вибором.

Статтею 2 Закону №1788-ХІІ передбачено такі види трудових пенсій: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; соціальні пенсії.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VІ (далі - Закон №2464; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

За приписами частини четвертої статті 4 зазначеного Закону, особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На підставі аналізу зазначених норм суд доходить такого правового висновку.

Статтею 26 Закону №1058-ІV та статтею 12 Закону №1788-ХІІ для громадян України встановлений загальний пенсійний вік, з настанням якого вони можуть претендувати на виплату пенсії за віком (зокрема для жінок він становив 55 років). Відповідно до статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-ІV.

У зв`язку з викладеним, особи, яким призначені пенсії зі зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону №796-XII, є пенсіонерами за віком, і це відповідає Прикінцевим положенням Закону №1058-ІV. Таким чином, фізичні особи-підприємці, які отримують зазначену пенсію і які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на підставі частини четвертої статті 4 Закону №2464-VI, проте не позбавлені права сплачувати цей внесок на добровільній основі.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 15.04.2014 у справі №21-25а14 за позовом фізичної особи-підприємця до Управління Пенсійного фонду України в Шполянському районі Черкаської області (реєстраційний номер судового рішення згідно Єдиного державного реєстру судових рішень - №38655042).

За таких обставин та враховуючи, що на позивача ОСОБА_1 поширюються пільги, закріплені ч.4 ст.4 Закону №2464-VІ, яка звільняє від сплати єдиного внеску всіх без виключення пенсіонерів за віком, суд доходить висновку, що в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 безпідставно відображено нарахування єдиного соціального внеску в сумі 5961,12 грн., що свідчить про відсутність підстав для формування відповідачем спірної вимоги, оскільки недоїмка зі сплати внеску у позивача відсутня.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем не надано доказів того, що позивач зверталася до податкового органу із заявою про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, та укладала договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З`ясовуючи підстави виникнення боргу зі сплати єдиного соціального внеску, який був нарахований та переданий у вигляді сальдових залишків від Пенсійного фонду України до податкового органу в сумі 5961,12 грн., суд зазначає таке.

Так, матеріалами справи дійсно підтверджується наявність в інтегрованій картці платника позивача з ЄСВ залишку боргу, нарахованого органами Пенсійного фонду України.

При цьому Головне управління ДПС у Київській області не надало суду пояснень та документів, на підставі яких виник борг позивача з єдиного внеску у розмірі 5961,12 грн.

Так, на підтвердження наданих пояснень відповідачем додано до матеріалів справи зворотній бік інтегрованої картки платника фізичної особи ОСОБА_1 з єдиного соціального внеску, відповідно до якого у позивача станом на 31.12.2012 був наявний борг з ЄСВ у сумі 5961,12 грн., який складається з недоїмки у сумі 5961,12 грн. (а.с.39-40).

Проте будь-яких документів, які б свідчили про підстави та період виникнення боргу на суму 5961,12 грн., який згідно зворотного боку інтегрованої картки платника ФОП ОСОБА_2 з єдиного соціального внеску станом на 31.12.2012 вже існував, відповідачем не надано. Зворотній бік інтегрованої картки платника фізичної особи ОСОБА_1 з ЄСВ такої інформації не містить.

Отже, підстави для формування Головним управлінням ДФС у Київській області вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 26.08.2018 №Ф-8379-17/1020 у розмірі 5961,12 грн., відповідачем не доведені.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд зазначає про те, що наявні матеріали справи не дають можливості встановити підстави та період виникнення у позивача боргу з єдиного соціального внеску та, відповідно, виникнення у контролюючого органу права на формування та направлення спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки) позивачу.

Відповідачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження існування законних підстав для нарахування боргу та його існування ще до передачі боргу органами ПФУ, а тому, на думку суду, відповідачем не доведено належним чином факт наявності у позивача боргу з єдиного соціального внеску як такого та правомірність винесення спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки) з огляду на статус позивача як пенсіонера за віком.

З урахуванням викладеного суд вважає, що вимога Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про сплату боргу (недоїмки) від 26.08.2018 №Ф-8379-17/1020 у сумі 5961,12 грн. є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню.

Доказів понесення позивачем судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, матеріали справи не містять.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про сплату боргу (недоїмки) від 26.08.2018 №Ф-8379-17/1020.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 29.05.2020.

Суддя Кушнова А.О.