Справа № 360/209/20
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

04 червня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/209/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарова О.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом адвоката Дасюка Віктора Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

09 січня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Дасюка Віктора Володимировича в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Міністерства оборони України (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

1) визнати протиправним рішення Міністерства оборони України у формі пункту 22 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09 серпня 2019 року № 99;

2) скасувати пункт 22 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09 серпня 2019 року № 99;

3) зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з питання виплати одноразової грошової допомоги у визначеному законом порядку та прийняти стосовно заяви ОСОБА_1 рішення, передбачене Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затвердженого Постановою КМУ 25.12.2013 № 975, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач проходив військову службу на території Демократичної Республіки Афганістан. З 01.05.2016 позивачу було встановлено інвалідність II групи в наслідок травми отриманої при виконанні обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії. Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16.09.2016 по справі № 812/332/16, яка набула законної сили 21.11.2016. ІНФОРМАЦІЯ_1 було зобов`язано прийняти документи для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 та направити їх до комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та осіб звільнених з військової служби. 19.01.2017 Міністерством оборони України було прийнято рішення у формі пункту 13 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби від 19.01.2017 № 3, яким було направлено документи на доопрацювання Не погодившись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду. Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 по справі № 360/3734/18 було скасовано рішення відповідача у формі пункту 13 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19.01.2017 № 3.

Представник позивача зазначає, що виконуючи рішення Луганського окружного адміністративного суду по справі № 360/3734/18 Міністерство оборони України - скасувало своє попереднє рішення оскаржене у справі № 360/3734/18 та прийняло нове, яке є аналогічним оскаржуваному.

На думку представника позивача, рішення відповідача, яке ґрунтується на обставинах, визнаних судовими рішеннями, що набрали законної сили протиправними, не може бути правомірним, та підлягає скасуванню.

Ухвалою від 14 січня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 26-28).

Від відповідача 10 лютого 2020 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог з таких підстав (арк. спр. 47-52).

З матеріалів справи вбачається, що позивач проходив строкову військову службу Збройних Силах колишнього СРСР, під час якої приймав участь у бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан та був звільнений зі строкової військової служби 24.06.1981. Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК від 16.04.2015 серії 12 ААА № 157292 позивачу при первинному огляді було встановлено II групу інвалідності з 15.04.2015 року зв`язку з пораненням, контузією та захворюванням, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум оформленим Протоколом засідання комісії від 09 серпня 2019 року № 99 (пункт 22), позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки ним не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, передбачений пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року. Відповідач вказує, що позивачем було надано до військового комісаріату неповний пакет документів, а саме: останнім не було надано жодного документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Документи, які позивачем не було подано, є суттєвими та визначальними, оскільки, статтею 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає підстави, за якими призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, а саме, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком зокрема: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом). А відтак, за відсутності вказаних документів, неможливо визначити право позивача на отримання одноразової грошової допомоги.

Відповідач вказує, що подання зазначених у пункті 11 Порядку № 975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у статті 16-4 Закону № 2011-XII (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги. Водночас, обов`язок перевірити, чи не настала інвалідність за обставин, перелік яких визначений у статті 16-4 Закону № 2011-XII, покладено на орган, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги. Отже, вимога Міністерства оборони України щодо необхідності подання військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом, щодо якого вирішується питання про виплату одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, має легітимну мету, відповідає вимогам законності та не є свавільною.

Відповідач зазначає, що у контексті спірних правовідносин та обставин цієї справи, надані позивачем Міністерству оборони України разом із заявою про виплату одноразової грошової допомоги документи, на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), у тому числі: копія Витягу з Протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 02.03.2015 № 702 та Висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 26.02.2015 № 332/ж, не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Зокрема, з Висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 26.02.2015 № 332/ж вбачається, що жодної обставини або факту останній не встановлює, не підтверджує та не спростовує, лише зазначає, що рубці на тілі могли утворитися в результаті вогнепальних (осколкових) поранень, які могли бути отримані в строк та при обставинах, вказаних особою, що освідчується. Іншими словами, останній лише допускає можливість їх отримання при обставинах зі слів позивача, однак не встановлює цей факт достовірно.

Крім цього, як вбачається з п. 11 Порядку № 975, постанова відповідної військово- лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання є окремим документом, який визначений окремим підпунктом пункту 11 Порядку № 975 та аж ніяк не може бути дублюючим (зайвим тотожнім; документом на підтвердження обставин отримання відповідного ушкодження здоров`я.

Відповідач також зазначає, що в пункті 22 «Какие имеет ранения и контузии (дата и характер ранения (контузии)» Розділу II «Отношение к военной службе»» військового квитка військовослужбовця, який проходив дійсну строкову службу в Збройних Силах колишнього СРСР, на підставі довідок військово-лікувальних закладів (військово-лікувальних комісій) в обов`язковому порядку зазначалися дані про всі отримані під час проходження дійсної строкової військової служби поранення, контузії, травми, каліцтва, захворювання, що засвідчувалися підписами військового комісара або командира військової частини та гербовою печаткою.

Отже, фактичну відсутність у позивача необхідних і допустимих доказів про причини та обставини мінно-вибухової травми і поранення підтверджує також відсутність в пункті 22 «Какие имеет ранения и контузии (дата и характер ранения (контузии)» Розділу II «Отношение к военной службе» військового квитка позивача будь-яких даних про поранення, контузії, травми, каліцтва, захворювання, засвідчених підписами військового комісара або командира військової частини та гербовою печаткою.

18 лютого 2020 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив (арк. спр. 56-58), в якій представник позивача додатково зазначив, що серед інших документів що свідчать про причинити та обставини, позивач надав документ у формі судових рішень про справі № 360/3734/18. Дані судові рішення набрали законної сили, та відповідно обставини встановлені у цих рішеннях є достовірними. Представник позивача зазначає, що відповідач не надав жодної оцінки обставинам, викладеним у судових рішеннях по справі № 360/3734/18, хоча позивач у повторній заяві поданій відповідачу прямо вказав, що одним із документів, який свідчить про причини та обставини поранення є рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 по справі № 360/3734/18. Представник позивача зазначив, що у справі № 360/3734/18 позивач довів, що відмова Міністерства оборони України у виплаті одноразової грошової допомоги, через те, що заявником не було подано документ, що свідчить про обставини поранення є протиправною. На думку представника позивача, виконуючи рішення Луганського окружного адміністративного суду по справі № 360/3734/18 Міністерство оборони У країни - скасувало своє попереднє рішення оскаржене у справі № 360/3734/18 та прийняло нове, яке є аналогічним оскаржуваному.

Відповідно рішення відповідача, яке ґрунтується на обставинах, визнаних судовими рішеннями, що набрали законної сили, протиправними, на думку представника позивача, не може бути правомірним, та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 25 лютого 2020 року у задоволенні клопотань Міністерства оборони України про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та про залучення до участі у справі ІНФОРМАЦІЯ_2 як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача відмовити (арк. спр. 62-64).

Ухвалою від 27 лютого 2020 року вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі, витребувано від сторін додаткові докази (арк. спр. 65-66).

Ухвалою від 21 травня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (арк. спр. 137).

Представники сторін в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином (арк. спр. 142, 143), представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі (арк. спр. 140).

Керуючись положеннями статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) є учасником бойових дій та інвалідом ІІ групи, про що свідчать копії таких документів: паспорт громадянина України (арк. спр. 72-74), довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру (арк. спр. 75), посвідченнями серії НОМЕР_2 (арк. спр. 5, 80), посвідчення серії НОМЕР_3 (арк. спр. 81).

Довідкою Рубіжансько-Кремінського об`єднаного міського військового комісаріата від 19.09.2018 № 233 підтверджується, що ОСОБА_1 проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебування в партизанських загонах і з`єднаннях) з 27 січня 1980 року по 24 червня 1981 року (підстава військовий квиток НОМЕР_4 ) (арк. спр. 82).

Згідно з довідками до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 16.04.2015 серії 12 ААА № 157292, від 31.05.2016 серії 12 ААА № 441165 та від 31.05.2018 серії 12 ААА № 781192 позивачеві встановлено другу групу інвалідності, причина інвалідності поранення (контузія) та захворювання «так» пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (арк. спр. 83-85).

У 1981 році позивач отримав осколкові поранення голови та лівої руки. Відповідно до висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 26.02.2015 № 332/ж дугоподібний рубець довжиною 2,7 см в правій надбрівній ділянці, білого кольору, м`який, рухомий, подібних властивостей рубці лінійної та дугоподібної форми розташовані на спинці носу в верхній третині довжиною 1,6 см, долонній поверхні проксимальної та середньої фаланг 3 пальця лівої кисті довжиною 2,8 см і 2,4 см, описані рубці є наслідком загоєння ран, які могли утворитись внаслідок вогнепальних (осколкових) поранень, отриманих у 1981 році (арк. спр. 86-87).

Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 02.03.2015 № 702 вогнепальні осколкові поранення голови, лівої руки (контузія головного мозку 1981 р.) колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , 1960 року народження, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (арк. спр. 88).

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16.09.2016 у справі № 812/332/16 підтверджується, що 25.02.2016 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з комплектом документів на виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975. До заяви, крім паспорту, військового квитка та ідентифікаційного номеру, позивачем було надано наступні документи: копія посвідчення інваліда війни 2 групи, копія довідки МСЕК від 16.04.2015, якою підтверджується інвалідність, яка настала внаслідок поранення, копія висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи, копія витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв. Листом від 29.02.2016 № ВСЗ-106-ОГД-36 Луганський обласний військовий комісаріат відмовив у оформленні документів та направленні для призначення позивачу одноразової грошової допомоги. Вказаним рішенням суд визнав відмову ІНФОРМАЦІЯ_2 у оформленні документів на призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року за № 975 неправомірною та зобов`язав Луганський обласний військовий комісаріат прийняти документи для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року за № 975 та направити їх до комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби (арк. спр. 6-8).

За наслідками розгляду звернення позивача ОСОБА_1 щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги (арк. спр. 118) згідно з витягом з протоколу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 13.01.2017 № 3 комісія дійшла висновку про необхідність повернення документів на доопрацювання: молодшого сержанта в запасі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), документи якого надійшли відповідно до постанови Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16.09.2016 за справою № 812/332/16 та ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.11.2016, якого 24.06.1981 звільнено зі строкової військової служби та 15.04.2015 під час первинного огляду органами МСЕК визнано інвалідом 2 групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (довідка МСЕК серія 12 ААА № 157292 від 16.04.2015), оскільки заявником не подано документ, що свідчить про обставини поранення (арк. спр. 91).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року у справі № 360/3734/18, яке залишене без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 06.05.2019, позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, скасування пункту протоколу та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункт 13 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 19.01.2017 № 3. Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 з питання виплати одноразової грошової допомоги та прийняти відповідне рішення, передбачене Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановленні інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013 № 975. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (арк. спр. 70-74, 14-18).

За наслідками розгляду звернення позивача ОСОБА_1 щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги згідно з витягом з протоколу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09.08.2019 № 99 комісія дійшла висновку про скасування попереднього рішення та відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва), який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги…, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975. Висновок спеціаліста з питань судово-медичної експертизи від 26.02.2015 № 332/Ж, який складено зі слів заявника, та висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 02.03.2015 № 702, які подано разом з іншими документами, не є документами, що свідчать про обставини поранення (травми, каліцтва). Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного суду від 10.04.2019 справа № 822/220/18. Висновок про причинний зв`язок травми, поранення, контузії складається на підставі документів, передбачених пунктами 21.7 та 21.8 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, які не подано на розгляд комісії (арк. спр. 19).

Надіючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Разом з цим, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом № 2011-ХІІ, у статті 1 якого, зокрема, встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 41 Закону № 2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-ХІІ.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Пунктом 4 частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 16-2 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Водночас, у відповідності до статті 16-4 Закону № 2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї статті Закону, Кабінет Міністрів України постановою від 25 грудня 2013 року № 975 затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (Порядок № 975).

Пунктом 11 Порядку № 975 визначено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Зазначені норми права дають підстави для висновку, що законодавець делегував Уряду повноваження визначати порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статті 16-2 Закону № 2011-XII.

Подання зазначених у пункті 11 Порядку № 975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у статті 16-4 Закону № 2011-XII (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.

Водночас, обов`язок перевірити, чи не настала інвалідність за обставин, перелік яких визначений у статті 16-4 Закону № 2011-XII, покладено на орган, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

Отже, вимога Міністерства оборони України щодо необхідності подання військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом, щодо якого вирішується питання про виплату одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, має легітимну мету, відповідає вимогам законності та не є свавільною.

Щодо того, чи може вважатися висновок Центральної військово-лікарської комісії МОУ, належним документом, який свідчить про причини та обставини поранення, то суд зазначає наступне.

Суд звертає увагу, що Порядок № 975 не визначає, який саме документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги, на підтвердження обставин причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

У відповідності до підпункту 21.21 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 (далі - Положення № 402) за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців - учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд військово-лікарськими комісіями з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з іншими документами, що підтверджують факт отримання поранення (контузії, травми або каліцтва), довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн, посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних військово-лікарських комісій для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).

Відповідно до пункту 21.3 зазначеного вище Положення, причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні військово-лікарські комісії; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні військово-лікарські комісії цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19.

Згідно з пунктом 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402, постанови військово-лікарських комісій про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: в) «Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, пов`язане з проходженням військової служби» - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення; г) «Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії» - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року № 63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (із змінами), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.

Відповідно до пункту 21.7 Положення № 402 постанова військово-лікарських комісій про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 (зі змінами), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва).

При медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 04 січня 1994 року № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за № 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, військово-лікарськими комісіями можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи) (пункт 21.8 Положення № 402).

З огляду на викладене, відсутність у абзаці 6 пункту 11 Порядку № 975 вказівки про якийсь конкретний документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо), який свідчить про причини та обставини поранення говорить про те, що в кожному конкретному випадку це можуть бути різні документи, які достовірно свідчать про причини та обставини поранення.

Отже, відсутність висновків службового розслідування та акту розслідування не може бути підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, за умови, якщо причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) підтверджені іншими документами, що містять достовірні відомості про зазначені обставини.

Водночас, подання до Міністерства оборони України відповідного висновку військово-лікарської комісії МОУ по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, яким встановлено, що отримані особою поранення, травма, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, не виключає необхідності подання інших, зазначених у пункті 11 Порядку № 975, документів, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.

Щодо обов`язку доведення причин та обставин поранення, то суд зазначає наступне.

Як свідчить зміст пункту 11 Порядку № 975, питання призначення одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, носить заявницький характер, тобто розглядається виключно за ініціативою заявника.

Цим же пунктом Порядку встановлено, що про необхідність додання до заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, у тому числі, документа про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Згідно з пунктом 13 Порядку № 975, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Разом з цим, пунктом 4.7 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2014 року № 530, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 року за № 1294/26071 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Положення № 530) встановлено, що документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб.

У разі настання інвалідності подаються такі документи: висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, який визнаний інвалідом (додаток 13); заява про виплату одноразової грошової допомоги (додаток 12); копія довідки МСЕК про встановлення групи та причинного зв`язку інвалідності; копії свідоцтва про хворобу, постанови чи довідки відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва); витяг з наказу командира військової частини про виключення зі списків особового складу частини (для військовослужбовців строкової військової служби - копія військового квитка); копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я, по батькові та місце реєстрації; копія документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копія сторінки паспорта з такою відміткою); копія акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, - у разі якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що за зверненням особи за призначенням одноразової грошової допомоги, уповноважений орган (обласний військовий комісар за місцем проживання цієї особи) оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України затверджений пунктом 11 Порядку № 975 перелік документів для призначення такої допомоги. В свою чергу, розпорядник бюджетних коштів в особі Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум на підставі зазначених документів приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Водночас, відсутність документів, визначених пунктом 11 Порядку № 975, зокрема, про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не встановлює обов`язку Міністерства оборони України для їх витребування та доведення (за відсутності таких документів), що позивач отримав поранення (контузію, травму, каліцтво) при вчиненні кримінального чи адміністративного правопорушення, або у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, оскільки відповідна комісія Міністерства оборони України приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги виключно на підставі документів, які надійшли від обласного військового комісаріату.

Разом з цим, відповідальними за повноту та достовірність документів, визначених пунктом 11 Порядку № 975, є заявник та обласний військовий комісаріат за його місцем проживання.

З огляду на заявницький характер відносин між особою, яка звертається за призначенням одноразової грошової допомоги, та Міністерством оборони України, обов`язок довести зазначені обставини шляхом подання до комісії Міністерства оборони України достовірних документів про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) покладено на заявника. Такий документ не обов`язково повинен мати форму акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини, оскільки до уваги можуть бути взяті інші достовірні документи.

З урахуванням наведеного, документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення.

При цьому, неподання особою, яка звернулася за призначенням одноразової грошової допомоги, документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не створює для Міністерства оборони України обов`язку щодо їх витребування.

У контексті спірних правовідносин та обставин цієї справи, суд зазначає, що надані відповідачу разом із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, копії висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 26.02.2015 № 332/ж, який складено зі слів заявника, та висновку Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 02.03.2015 № 702, не містять достовірної інформації про обставини поранення позивача, що пов`язані з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Таким чином, надані позивачем документи на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), а саме (копія висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 26.02.2015 № 332/ж, який складено зі слів заявника, та висновку Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 02.03.2015 № 702), не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Відтак, позивачем не додано документ, який свідчить про причини та обставини поранення, а копія висновку Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 02.03.2015 № 702, в обставинах цієї справи не є належним документом, що вказує на причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання позивача.

Вказане повністю узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 10.04.2019 по справі № 822/220/18 (провадження № К/9901/58778/18).

Що стосується посилання представника позивача на встановлення судовим рішенням у справі 360/3734/18, що набрало законної сили, що рішення Центральної військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, викладене у формі протоколу від 02 березня 2015 року № 702 є належним документом, що вказує на причини та обставини поранення позивача, суд зазначає таке.

У відповідності до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом

Представник позивача, посилаючись на висновки суду у справі № 360/3734/18 у аспекті частини четвертої статті 78 КАС України, фактично має на увазі не встановлені в рамках № 360/3734/18 обставини, які не підлягають доказуванню у справі № 520/11253/19, а ототожнює з ними висновки суду, що, вочевидь зрозуміло, йде у розріз зазначеній нормі.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та статті 242 КАС України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

При розгляді даної справи судом, на виконання частини п`ятої статті 242 КАС України, також враховано правові висновки Верховного Суду в аналогічних правовідносинах, які викладені в постанові від 15 травня 2019 року (справа № 822/21/18).

Відтак, відмова Міністерства оборони України з зазначеної підстави є правомірною.

У зв`язку з не поданням документу, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва) передбаченого пунктом 11 Порядку № 975, суд дійшов висновку про відсутність протиправної бездіяльності Міністерства оборони України, яка полягає у не вирішенні питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з підстав встановлення йому інвалідності в наслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, та як наслідок відсутність підстав для скасування пункту 22 протоколу від 09.08.2019 № 99 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Питання про розподіл судових витрат не вирішується, оскільки позивач у встановленому законом порядку звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог адвоката Дасюка Віктора Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя О.В. Захарова