Справа № 263/18164/19
Суддя: Кулик С. В.
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/264/91/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого - судді Кулика С.В.,

за участю секретаря судового засідання Чапни А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася із адміністративним позовом до до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови від 03.12.2019 року серії ЕАК №1818637 про притягнення її до адміністративної відповідальності та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 1360 гривень за вчинення порушення, передбаченого ч. 5 ст.122 КУпАП за те, що вона 03.12.2019 року о 10 годині 29 хвилин, у м. Маріуполі, по проспекту Миру, 69, керуючи автомобілем INFINITI QX50, державний номер НОМЕР_1 , здійснила зупинку на місці, позначеному дорожньою розміткою 1.30 та дорожнім знаком 5.38 - місце для стоянки з табличкою 7.17 інвалід, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортним засобам, якими керують водії, або водії, які перевозять інвалідів, чим порушила п. 8.4 ґ ПДР України, та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Адміністративний позов обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки вона правопорушення не вчиняла, 03.12.2019 року вона підвозила на належному їй автомобілі свою знайому, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інваліда дитинства, якій несподівано стало зле, для негайної купівлі ліків до аптеки « Здравиця », яка розташована біля універмагу « Україна » по проспекту Миру, 67/30 , біля якої не було вільних міст для паркування. Тому вона проїхала далі, до універмагу « Україна », по пр.Миру, 69 . Поки знайома купувала ліки, до неї під`їхала патрульна машина та, незважаючи на її пояснення та заперечення, патрульні поліцейські склали протокол. Постанова була складена без доказів її провини в скоєнні даного порушення. Крім того, правопорушення ПДР зафіксоване на місці зупинки автомобілю, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі. Окрім того, відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, справу розглянути на місці зупинки транспортного засобу. На підставі зазначеного просила визнати дії інспектора патрульної поліції неправомірними та скасувати постанову від 03.12.2019 року серії ЕАК №1818637 про притягнення її до адміністративної відповідальності та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 1360 гривень за вчинення порушення, передбаченого ч. 5 ст.122 КУпАП.

Ухвалою від 16.12.2019 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з недодержанням при її подання вимог ст.ст. 160, 161 КАС України.

Ухвалою від 15.01.2020 року відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача - адвокат Бодягін І.Б., у судове засідання надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позов просив задовольнити з викладених у ньому підстав. До заяви долучено документи на ім`я ОСОБА_2

Представник УПП в Донецькій області ДПП у судове засідання не з`явилася, надала суду відзив на позов, в якому просила справу розглянути за її відсутності, зазначила, що під час патрулювання 03.12.2019 року поліцейським роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Зоц С.І. у Центральному районі м. Маріуполя по пр. Металургів біля буд. 69 було помічено транспортний засіб INFINITI QX50, державний номер НОМЕР_1 , який здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 5.38 ("Місце для стоянки") разом із додатковою табличкою 7.17 ("Інваліди"), чим порушив п. 8.4 ґ ПДР України. Водієві було повідомлено про суть вчиненого правопорушення, роз`яснені права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, після чого складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 КУпАП, ознайомлено зі змістом. В своїх поясненнях поліцейському водій не заперечувала факту порушення нею правил дорожнього руху, вказала, що ані вона сама, ні пасажир, якого вона перевозила, не мають інвалідності, у зв`язку з чим просила обмежитися стосовно неї усним зауваженням. Вказані обставини підтверджуються відеозаписом, зробленим нагрудним реєстратором патрульного - файл , який додано до відзиву на позов. За результатами розгляду адміністративної справи відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, без складання протоколу, у скороченому провадженні, згідно з вимогами ст. 258 КУпАП, до позивача було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1360 грн. У зв`язку з тим, що оскаржувана постанова винесена відповідно до вимог закону, відсутні підстави для її скасування, а тому у задоволенні позову просила відмовити. З приводу розгляду справи на місці вчинення правопорушення зазначила, що статтею 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Тобто, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення. Висновки аналогічного змісту містяться у рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 року по справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Оскільки представники сторін надали суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, та в судове засідання не прибули сторони, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, для розгляду справи немає перешкод та її розгляд здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.9 ст. 205 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Судом встановлено, що 03.12.2019 року відносно ОСОБА_1 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №1818637 про притягнення її до адміністративної відповідальності та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 1360 грн. за вчинення порушення, передбаченого ч. 5 ст.122 КУпАП, а саме за те, що вона 03.12.2019 року о 10 годині 29 хвилин, у м. Маріуполі, по проспекту Миру, 69, керуючи автомобілем INFINITI QX50, державний номер НОМЕР_1 , здійснила зупинку в зоні дії дорожнього знаку 5.38 «Місце для стоянки», позначеному дорожньою розміткою 1.30, з табличкою 7.17 -«інвалід», на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортним засобам, якими керують водії, або водії, які перевозять інвалідів, чим порушила п. 8.4 ґ ПДР України.

Частиною 5 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю".

Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Поліцейський в своїй діяльності керується «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395.

Згідно з пунктом 9, 10 зазначеної Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом були переглянути надані відповідачем відеозаписи, зроблені нагрудним реєстратором патрульного (файл НОМЕР_2 ), які підтверджують обставини, викладені представником відповідача у відзиві на позовну заяву. Під час спілкування з поліцейськими водій ОСОБА_1 погодилася з зазначеним порушенням, не заперечувала той факт, що дійсно здійснила зупинку в зоні дії знаку, де дозволено зупинку чи стоянку лише транспортним засобам, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, проте, ані вона сама, ані її пасажир інвалідами не є. Зазначила, що пасажирові, що з нею перебуває, терміново знадобилося піти до аптеки за ліками. Працівником поліції роз`яснено водію права, передбачені статтею 268 КУпАП та 63 Конституції України. Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, позивач постанову отримала, про що свідчить її власноручний підпис.

Суд критично оцінює надані представником позивача документи, а саме: довідку до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ від 30.05.2019 року про встановлення інвалідності, видану на ім`я ОСОБА_2 , яка, нібито, перебувала на час вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення в автомобілі, оскільки факт перебування саме вказаної особи в автомобілі позивача під час подій, викладених в оскаржуваній постанові, нічим не підтверджується, під час розгляду справи та винесення постанови особа пасажира не встановлювалася, позивач не зазначала, що в її автомобілі знаходиться особа з інвалідністю, у зв`язку з чим нею правомірно здійснено зупинку в зоні дії знаку, де зупинку дозволено лише водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять інвалідів.

Таким чином, у справі про адміністративне правопорушення у відповідача були достатні підстави та докази для притягнення позивача до адміністративної відповідальності. З урахуванням зазначеного відповідачем обґрунтовано та законно було прийнято рішення про порушення водієм правил дорожнього руху та винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з частиною 1 статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 1 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Разом з тим, частинами 2, 4 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Висновки аналогічного змісту містяться у рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 по справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин судом не встановлено будь-яких порушень з боку працівників патрульної поліції під час винесення оскаржуваної постанови, а їх дії при розгляді справи про адміністративне правопорушення та складані постанови щодо ОСОБА_1 відповідають діючому законодавству, та у зв`язку із цим підстав для скасування прийнятої постанови немає.

Керуючись статтями 2,9,72, 77, 242-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач - Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, ЄДРПОУ № 40108646, адреса: м. Маріуполь, вул. Макара Мазая, буд. 16.

Суддя С.В.Кулик