Справа № 520/2982/2020
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2020-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

03 червня 2020 р. Справа № 520/2982/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Заічко О.В.,

за участі секретаря судового засідання - Мараєвої О.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Харкові клопотання позивача у справі за позовом ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, з урахуванням збільшення позовних вимог, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Від позивача надійшло клопотання про допуск до участі в якості його представника за довіреністю ОСОБА_2 та клопотання про заміну відповідача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області правонаступником - Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях.

Суд, на підставі ст.205 КАС України, вважає можливим розглянути дані клопотання в порядку письмового провадження.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.

Вирішуючи клопотання позивача, суд зазначає наступне.

Згідно п.10 ч.2 ст.180 КАС України, у підготовчому засіданні суд: вирішує заяви та клопотання учасників справи.

Щодо клопотання позивача про допуск до участі в якості його представника за довіреністю ОСОБА_2 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.55 КАС України, сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно ч.1 та 2 ст.57 КАС України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. У справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

Пунктом 1 ч.1 ст.59 КАС України визначено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи.

Статтею 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Статтею 16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Системно аналізуючи зазначені нормативні положення, суд вказує, що представництво інтересів особи у суді здійснюється виключно адвокатами.

Поряд з цим, з зазначеного чинним законодавством передбачено винятки, зокрема у малозначних та трудових спорах.

Відповідно до частин 1-3 ст.12 КАС України, адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно ч.6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, зокрема, щодо: прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище; інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Приписами частин 1-3 ст.257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує:1) значення справи для сторін;2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо;5) кількість сторін та інших учасників справи;6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес;7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд зазначає, що відповідність справи категорії, визначеній ст.12 КАС України, що не означає, що справа є апріорі малозначною, оскільки в даному контексті судом перевіряється відповідність такої всім критеріям, зазначеним у ч.3 ст.257 КАС України.

При вирішенні питань, визначених у ч.3 ст.257 КАС України судом було відкрито загальне позовне провадження, тобто, на переконання суду, вказана справа не є малозначною, не дивлячись на її предмет, а враховуючи всі вищеперелічені чинники.

Відтак, доводи позивача, що вказана справа є малозначною, є виключно його суб`єктивною думкою.

Щодо належності справи до категорії трудового спору, суд вказує наступне

Частина перша статті 19 КАС України визначає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

За змістом пунктів 1,2,7 частини першої статті 4 КАС України, адміністративна справа- переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг;

У свою чергу, ч.1 ст.19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суд вказує, що чітке розмежування компетенції між судами різних юрисдикцій є запорукою стабільності правової системи як необхідної умови втілення гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина.

Критеріями такого розмежування, тобто передбаченими законом умовами, за якими певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, суб`єктний склад і характер спірних правовідносин у їх сукупності або пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

В рамках даної справи підставою виникнення спірних правовідносин стала, на думку позивача, бездіяльність посадовців публічної служби, яка полягала у затримці позивачу розрахунку при звільненні.

У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.

Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Тобто, указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Суд зазначає, що деякі правовідносини, пов`язані з реалізацією статусу державного службовця, не припиняються одночасно з припиненням перебування особи на державній службі, зокрема, це можуть бути правовідносини щодо пенсійного забезпечення державних службовців, відшкодування шкоди, завданої особою під час проходження державної служби тощо.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №818/1688/16, від 25 березня 2020 року у справі № 804/4357/17.

Крім того, згідно ч.5 ст.21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

В рамках даної справи заявлено як вимогу про виплату коштів, так і вимогу вирішення відповідного публічно - правового спору.

Відтак, хоча спору, що розглядається, притаманні ознаки трудового, однак, виходячи з його предмету, суб`єктного складу і характеру спірних правовідносин у їх сукупності, суд вказує, що такий є публічно - правовим за своєю предметною підсудністю.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що справа, що розглядається, не підпадає під винятки, встановлені ст.131-2 Конституції України, за якими, з урахуванням ч.2 ст.57 КАС України, представником позивача може бути інша фізична особа за довіреністю - Антонюк В.М.

Відтак, клопотання позивача про допуск до участі в якості його представника за довіреністю ОСОБА_2 є таким, що не підлягає задоволенню.

При цьому, позивач, з метою належного представництва його інтересів, не позбавлений права користуватися правничою допомогою, у тому числі, на безоплатній основі.

Щодо клопотання позивача про заміну першого відповідача правонаступником, суд вказує наступне.

У разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив ( ст.52 КАС України).

Наказом Фонду державного майна України від 02.07.2019 року № 639 відповідно до Закону України «Про Фонд державного майна України», наказу Фонду державного майна України від 16.05.2019 № 467 «Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України» та враховуючи лист Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях від 27.06.2019 № 01-01-00011, визначено днем початку роботи Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях 02 липня 2019 року.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлено, що 28.05.2019 проведено державну реєстрацію юридичної особи Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях та 06.03.2020 року - державну реєстрацію припинення Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях є правонаступником Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області.

Таким чином, Відповідач 2 є правонаступником Відповідача 1, однак, враховуючи, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях визначено відповідачем у позові початково, суд не вбачає підстав для заміни Відповідача 1 правонаступником та зазначає про виключення такого зі складу сторін.

Водночас, заявлені вимоги до відповідача 1, в силу ст.52 КАС України, підлягають розгляду у відношенні до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях, як правонаступника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області.

Відтак, зазначене клопотання позивача підлягає частковому задоволенню у наведений спосіб.

Керуючись ст. 131-2 Конституції України, ст.ст. 52,55,57,59 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання позивача про допуск до участі в якості його представника за довіреністю ОСОБА_2 - відмовити.

Клопотання позивача про заміну Відповідача 1 правонаступником - задовольнити частково.

Виключити Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області (Відповідач 1) зі складу сторін по справі №520/2982/2020 та розглядати заявлені позивачем вимоги до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області у відношенні до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях (Відповідача 2), як правонаступника Відповідача 1.

У задоволенні решти клопотання - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття судового рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала в частині відмови у заміні Відповідача 1 - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області правонаступником, яким є Відповідач 2- Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або в порядку, передбаченому п. 15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Суддя Заічко О.В.