Справа № 679/296/20
Суддя: Базарник Б. І.
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/679/26/2020
Справа № 679/296/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2020 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Базарника Б.І.,

за участю секретаря судового засідання Дмітрієвої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин в порядку спрощеного позовного провадження справу № 679/296/20 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Львівській області про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Львівській області про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову посилається на те, що 24.02.2020 року інспектором управління патрульної поліції у Львівській області Звізлом Михайлом Володимировичем щодо нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 24.02.2020 року, серії ЕАК №2152849 про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП. Своє рішення інспектор патрульної поліції пояснив тим, що він пересік суцільну лінію, що розділяє транспортні потоки. При цьому інспектор не зазначав, що безпосередньо спостерігав перетин суцільної смуги, однак, дійшов такого висновку із припущення, оскільки в цьому ж напрямку поряд мого автомобіля по крайній правій смузі рухався великогабаритний транспортний засіб із причіпом, габарити якого, на думку інспектора, не дозволили б рухатись мені поряд без перетину суцільної смуги. При цьому жодних доказів в тому числі фото чи відеофіксації, показань свідків для прийняття такого рішення інспектор не надав. Вказане об`єктивно підтверджується і змістом оскаржуваної постанови, що у графі про долучені матеріали та докази, не містить жодного запису.

Отже вважає, що рішення інспектора про накладення щодо мене адміністративного стягнення прийнято виключно на підставі власних припущень.

Стверджує, що інспектор патрульної поліції Звізло М.В. в порушення вищевказаних норм виніс постанову від 24.02.2020 року серії ЕАК №2152849, що свідчить про її протиправність.

Враховуючи наведене вважає, що дії відповідача щодо винесення постанови про накладання на нього адміністративного стягнення є протиправними, а постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства, є незаконною, а відтак підлягає скасуванню.

17.04.2020 року до суду надійшов відзив від відповідача, в якому зазначено, що інспектор чітко спостерігав факт допущення позивачем порушення вимог ПДР, а тому, як посадова особа єдиного контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язаний був відреагувати па факт вчинення правопорушення, що і було зроблено шляхом винесення постанови, тому просить відмовити у задоволенні позову у зв`язку із його безпідставністю.

В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує, а справу просив розглядати за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання свого представника не забезпечив.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін відповідно ч.9 ст.205 КАС України в порядку письмового провадження.

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України, справу розглянуто без здійснення фіксування судового засідання.

Ухвалою суду 05.03.2020 року відкрито провадження у даній справі та ухвалено здійснювати судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності з приписами ст.12 та глави 10 КАС України.

Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи та наявні докази, здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що постановою серії ЕАК №2152849 від 24.02.2020 року, в справі про адміністративне правопорушення, притягнуто ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень за те, що останній 24.02.2020 року перетнув вузьку суцільну лінію д.р.1.1., яка розділяє транпортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п.8.5.1. ПДР України та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП, изначені такі адміністративні правопорушення, як перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п.1.1 ПДР України - ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно із п. 8.5.1. ПДР України, горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.

Частиною 1 ст.55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Згідно з ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно із ст.252 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно із ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За вказаних обставин, беручи до уваги, що обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається на відповідача, який ніяких доказів правомірності оскаржуваної постанови не надав, а позивач наявність порушення ПДР в його діях заперечує, ніяких доказів на підтвердження його вини у правопорушенні, про яке йдеться в оскаржуваній постанові, судом не здобуто, що свідчать про недоведеність позивача порушення вимог ПДР України, що у свою чергу свідчить про недоведеність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, за яке позивача було піддано адміністративному стягненню.

За таких обставин суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення, оскільки відповідачем не доведено порушення позивачем Правил дорожнього руху.

Керуючись ч.1 ст.122, ст.ст.251, 280 КУпАП, ст.ст.9, 77, 139, 244-246, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Львівській області про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії ЕАК №2152849 від 24.02.2020 року, винесену інспектором УПП у Львівській області Звізлом М.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, за ч.1 ст.122 КУпАП, а провадження у справі - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Нетішинський міський суд протягом десяти днів з його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Сторони у справі № 679/296/20:

Позивач: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Львівській області (адреса місцезнаходження: вул.Перфецького, 19, м.Львів, 79053).

Суддя Б.І. Базарник