Справа № 380/2075/20
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2020-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/2075/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Карп`як О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Роздільської селищної ради Миколаївського району Львівської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Роздільської селищної ради Миколаївського району Львівської області (81650, Львівська область, Миколаївський район, смт. Розділ, вул. Шевченка, 11) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Роздільської селищної ради Миколаївського району Львівської області щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 22.12.2019 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0 га для особистого селянського господарства та 0,15 га для садівництва в урочищі «Чверті» смт. Розділ Миколаївського району Львівської області;

- зобов`язати Роздільську селищну раду Миколаївського району Львівської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.12.2019 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0 га для особистого селянського господарства та 0,15 га для садівництва в урочищі «Чверті» смт. Розділ Миколаївського району Львівської області;

- встановити судовий контроль за виконанням рішенням суду;

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 грудня 2019 року позивач звернулася до Роздільської селищної ради Миколаївського району Львівської області зі заявою від 22.12.2019 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га та для садівництва площею 0,15 га, що розташовані в урочищі «Чверті» смт. Розділ Миколаївського району Львівської області з метою приватизації. Зазначає, що на момент звернення до суду рішення відповідачем не прийнято.

Ухвалою суду від 16 березня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Даною ухвалою запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву, а також роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами.

Копію вказаної ухвали суду надіслано відповідачу за адресою: АДРЕСА_2 . До суду повернулося повідомленням про вручення поштового відправлення № 080, з якого вбачається, що ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі отримано представником відповідача 24 березня 2020 року.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву (вх. № 24333 від 15.05.2020 року), в якому просив у задоволенні позову відмовити з огляду на наступне. ОСОБА_1 22.12.2019 року звернулася до Роздільської селищної ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га та садівництва площею 0,15 га, що розташовані в урочищі «Чверті» в смт. Розділ. До заяви додано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (викопіювання з Публічної кадастрової карти), копію паспорта та ідентифікаційного коду. У своїй заяві ОСОБА_1 не додала, як того вимагає чинне законодавство, погодження землекористувачів на вилучення земельних ділянок, що перебувають у їхньому користуванні. Земельні ділянки в урочищі «Чверті», а також в інших урочищах смт Розділ у 1990-х роках Роздільською селищною радою виділено мешканцям селища для ведення особистого підсобного господарства з розрахунку 0,02 га на одного члена сім`ї із внесенням до земельно-облікових документів селищної ради, зокрема до земельно-кадастрової книги. Ці ділянки, за невеликим винятком, і досі перебувають у користуванні мешканців смт. Розділ, з них щороку справляється земельний податок. ОСОБА_1 також було виділено земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства в даному урочищі «Чверті» площею 0,10 га відповідно до тогочасного складу її сім`ї. Вона користується цією ділянкою по даний час. Крім того повідомляємо, що селищна рада не мала можливості прийняти рішення щодо розгляду заяви ОСОБА_1 у місячний термін, як того вимагає чинне законодавство. Селищний голова Роздільської селищної ради своїм розпорядженням від 10.01.2020 року №03/01-02, скликала засідання сесії селищної ради на 16 січня 2020 року, проте через відсутність депутатського кворуму, воно не відбулась. Рішення щодо розгляду заяви ОСОБА_1 було прийняте на засіданні тридцять четвертої позачергової сесії Роздільської селищної ради від 11 лютого 2020 року (рішення №698). ОСОБА_1 надали дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на земельну ділянку орієнтовною площею 0,10 га, яка знаходиться в урочищі «Дитдомівське» («Чверті») в смт. Розділ Миколаївського району Львівської області, цільове призначення згідно КВЦПЗ 01.03 - для ведення особистого селянського господарства, тобто на ту ділянку, яку було надано їй у користування. А також ОСОБА_1 було відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на земельну ділянку площею 0,15 га в урочищі «Чверті» в смт. Розділ Миколаївського району Львівської області для ведення індивідуального садівництва у зв`язку із невідповідністю поданої заяви вимогам п. «в» ст. 121 Земельного кодексу України.

Представник позивача подала відповідь на відзив (вх. № 26009 від 25.05.2020 року), де зазначила наступне. Відповідачем відмовлено позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0 га для особистого селянського господарства та 0,15 га для садівництва в урочищі «Чверті» смт. Розділ Миколаївського району Львівської області у зв`язку з відсутністю в даному урочищі вільних земельних ділянок масивів та малоземельністю селищної ради. Проте, з Публічної кадастрової карти України вбачається, що земельна ділянка, вказана у графічних матеріалах, які додавалась до заяви позивача від 22.12.2019 року є вільною. Щодо відмови про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0 га для особистого селянського господарства та 0,15 га для садівництва в урочищі «Чверті» смт. Розділ Миколаївського району Львівської області, у зв`язку із невідповідністю заяви вимогам пункту «в» ст. 121 Земельного кодексу України. Однак, ст 121 Земельного кодексу України не визначає вимог до заяви про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Представник позивача зазначає, що у відповідності до ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , 22 грудня 2019 року звернулась до відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0 га для особистого селянського господарства та 0,15 га для садівництва в урочищі «Чверті» смт. Розділ Миколаївського району Львівської області.

Як зазначає в позовній заяві позивач, на момент подання позову, рішення відповідачем за її заявою не прийнято.

Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним кодексом України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Згідно з ч.1 ст. 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частиною 4 ст.122 Земельного кодексу України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Зазначений перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства є вичерпним.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст. 118 Земельного кодексу України.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 545/808/17.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначений перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства є вичерпним.

Як встановлено судом з матеріалів справи, рішенням Роздільської селищної ради Миколаївського району Львівської області «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства» № 698 від 11.02.2020 року, ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на земельну ділянку орієнтовною площею 0,10 га, яка знаходиться в урочищі «Дитдомівське» («Чверті») в смт. Розділ Миколаївського району Львівської області, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства; відмовити ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на земельну ділянку площею 0,15 га в урочищі «Чверті» в смт. Розділ Миколаївського району Львівської області для ведення індивідуального садівництва у зв`язку із невідповідністю поданої заяви вимогам пункту «в» ст. 121 Земельного кодексу України.

Отже, відповідачем розглянуто заяву позивача від 22.12.2019 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0 га для особистого селянського господарства та 0,15 га для садівництва в урочищі «Чверті» смт. Розділ Миколаївського району Львівської області. Таким чином, не підлягають і до задоволення вимоги про зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача від 22.12.2019 року.

Згідно з частини третьої статті 2 КАС України, основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).

Відповідачем доведено правомірності своїх дій в частині розгляду заяви позивача від 22.12.2019 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0 га для особистого селянського господарства та 0,15 га для садівництва в урочищі «Чверті» смт. Розділ Миколаївського району Львівської області.

Щодо покликань позивача, викладених у відповіді на відзив про те, що у відповідності до ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Фактично суд зв`язаний предметом і розміром заявлених особою вимог, проте може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі частини другої статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування частини другої статті 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Однак, у даній справі судом не встановлено порушення прав позивача щодо не розгляду її заяви від 22.12.2019, відтак підстав для обрання належного способу захисту порушеного права немає. Крім того, рішення Роздільської селищної ради Миколаївського району Львівської області «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства» № 698 від 11.02.2020 року не є предметом оскарження у даній справі.

Враховуючи вище наведене, у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Роздільської селищної ради Миколаївського району Львівської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03.06.2020 року.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна