Справа № 640/21887/18
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

01 червня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Степанюка А.Г., суддів Губської Л.В., Епель О.В., розглянувши клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про поновлення строку на апеляційне оскарження та про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - Відповідач, ГУ ПФ в м. Києві) про:

- визнання протиправними дій ГУ ПФ в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових за Списком №2 у відповідності до заяви про призначення пенсії від 12.06.2018 року та проведенні відповідних виплат;

- зобов`язання ГУ ПФ в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 у відповідності до заяви про призначення пенсії від 12.06.2018 року та провести відповідні виплати.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.12.2019 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФ в м. Києві від 08.11.2018 року №108191/02/С-7959 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2;

- зобов`язано ГУ ПФ в м. Києві призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до його заяви від 12.06.2018 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати його та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Перевіривши апеляційну скаргу, суд ухвалою від 13.04.2020 року залишив її без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. ст. 295, 296 КАС України, а саме - Апелянтом пропущено тридцятиденний строк на апеляційне оскарження рішення суду, а викладені у клопотанні про поновлення строку причини поважними визнані не були, до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору. Апелянту було надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги - десять днів з моменту отримання копії ухвали від 13.04.2020 року, але не раніше дня закінчення карантину, запровадженого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Як вбачається за матеріалів справи, копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху Апелянт отримав 24.04.2020 року, про що свідчить наявна у матеріалах справи копія повідомлення про вручення поштового відправлення.

На виконання вимог даної ухвали Відповідачем на адресу суду направлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, яке обґрунтовано тим, що у зв`язку із запровадженням Кабінетом Міністрів України з 12.03.2020 року карантинних обмежень виникли перепони щодо вчасного опрацювання документів та, зокрема, подання апеляційних скарг.

Надаючи оцінку наведеним доводам, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» карантинні обмеження були запроваджені з 12.03.2020 року.

Як було встановлено в ухвалі 13.04.2020 року, копію повного тексту рішення суду отримано ГУ ПФ в м. Києві 06.01.2020 року, отже, останнім днем подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції з урахуванням вихідних та святкових днів було 05.02.2020 року; проте апеляційну скаргу подано до суду першої інстанції 06.03.2020 року.

Відтак, посилання Апелянта на те, що у зв`язку із запровадженням карантинних обмежень у ГУ ПФ у м. Києві виникли перепони щодо вчасного опрацювання документів та подання апеляційних скарг судовою колегією оцінюється критично, адже станом на момент граничного строку подання апеляційної скарги карантинні обмеження Урядом України не запроваджувалися.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для можливості визнання поважними причин пропуску Відповідачем строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва. Інших доводів поважності причин пропуску строку Апелянтом не зазначено.

У контексті наведеного суд вважає за необхідне зауважити, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеєр проти Бельгії»).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, зважаючи на викладене та з огляду на відхилення доводів Апелянта щодо поважності причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання про його поновлення.

Крім того, на виконання вимог ухвали від 13.04.2020 року Апелянтом було заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке обґрунтовано відсутністю коштів, призначених на цю мету.

Розглянувши заявлене клопотання, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Водночас, згідно ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Порядок відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати регламентовано статтею 8 Закону України «Про судовий збір», приписи якої не містять підстав та умов для звільнення суб`єктів владних повноважень від сплати судового збору, зменшення його розміру, відстрочення або розстрочення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що викладені ГУ ПФ у м. Києві у клопотанні про звільнення від сплати судового збору обставини не можуть бути підставою для його задоволення в силу положень ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 133, 248, 295, 321, 325 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2019 року - відмовити.

У задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель