Справа № 520/4645/2020
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

04 червня 2020 р. справа № 520/4645/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (, вул.Римарська, 24, м.Харків, 61057) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області щодо оформлення громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідки на тимчасове проживання в Україні;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області вчинити дії, а саме оформити громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідку на тимчасове проживання в Україні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 року відкрито спрощене провадження у вказаний адміністративній справі. У вказаній ухвалі зазначено, що відповідно до положень п.10 ч.6 ст.12, ч.1 ст.257 КАС України, справа належить до справ незначної складності, у зв`язку з чим підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.2,3,4,5 ст.262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Зважаючи на наявність відзиву на позовну заяву та те, що тридцятиденний строк з дня відкриття провадження у справі сплинув, суд вважає за можливе розглянути справу по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 29.03.2017 року органом 6301, позивачу було видано посвідку на тимчасове проживання в Україні НОМЕР_2 , строком дії до 29.03.2018 року, яка в подальшому була продовжена до 13.03.2019 року. 25.09.2018 року листом за підписом першого заступника начальника ГУ ДМС України в Харківській області І. Адамова, позивачу було повідомлено, що рішенням ГУ ДМС України в Харківській області від 13.09.2018 року, на підставі п.л.4 п.63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року N2322, було скасовано посвідку на тимчасове проживання в Україні НОМЕР_2 , строком дії до 13.03.2019 року. 28.02.2019 року рішенням Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/11176/18, адміністративний позов позивача був задоволений, рішення ГУ ДМС України в Харківській області віл 13.09.2018 року про скасування посвідки на тимчасове проживання визнано протиправним та скасоване. 11.04.2019 року рішення набрало законної сили. Позивач вважає, що саме з цього часу на підставі вказаного судового рішення було продовжено його право на проживання на території України. На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 року позивачу було надіслано лист №6301.8.1-8548/63.2-19 від 12.04.2019 року, за підписом першого заступника начальника ГУ ДМС України в Харківській області І. Адамова, в якому позивачу пропонувалось особисто звернутися до ГУ ДМС України в Харківській області або до Центру обслуговування громадян «Паспортний сервіс», для подання документів щодо оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні. Але, при зверненні до Центру обслуговування громадян «Паспортний сервіс», а потім до ГУ ДМС України в Харківській області, позивачу усно було відмовлено у прийомі документів, оскільки строк його перебування в Україні скінчився 13.03.2019 року. Після чого, співробітником ГУ ДМС України в Харківській області позивачу було видано бланк заяви про продовження строку перебування на території України, на якому згодом було поставлено відмітку про відмову у продовжені строку мого перебування в Україні. 26 лютого 2020 р. представник позивача звернувся до відповідача з проханням дозволити надати всі необхідні документи до ГУ ДМС України в Харківській області для продовження позивачу строку проживання в Україні, 3 березня 2020 р. позивачем отримано лист-відповідь з відмовою щодо продовження строку перебування на території України. 23 березня 2020 року представник позивача повторно звернувся до ГУ ДМС України в Харківській області з заявою про надання позивачу дозволу на оформлення документів саме для продовження строку проживання в Україні. 01 квітня 2020 року було отримано лист-відповідь, в якому відповідач повідомив про розгляд заяви позивача про продовження строку перебування на території України, при цьому роз`яснив, що з цією метою позивачу «необхідно виїхати за межі України, в`їхати в Україну через дозволений законодавством термін». Позивач зазначив, що він був позбавлений можливості навіть надати до розгляду заяву-анкету та документи для оформлення посвідки на тимчасове проживання. Таким чином, бездіяльність відповідача щодо оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні є протиправною та така протиправна бездіяльність відповідача порушує право позивача на проживання в Україні на законних підставах.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що позивач, громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 29.03.2017 року був документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні серії НОМЕР_2 , згідно з ч.14 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, у зв`язку з воз`єднанням сім`ї (дружина - громадянка України ОСОБА_3 ), термін дії посвідки був продовжений до 13.03.2019 року. Відповідно до п.19 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМУ № 322 від 25.04.2018 року, - у разі закінчення строку дії посвідки документи для її обміну можуть бути подані не пізніше ніж за 15 робочих днів до дати закінчення строку її дії. В зазначений термін позивач з питання обміну посвідки на тимчасове проживання не звертався. Представник відповідача вказав, що у позивача закінчився термін законного тимчасового проживання на території України, при цьому за межі України позивач не виїхав і продовжив перебувати на території України нелегально. Статтею 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав). В лютому та березні 2020 року, представник позивача звертається до ГУ ДМС України в Харківській області з двома адвокатськими запитами відповідно, в яких просить дозволити надати необхідні документи для «…продовження строку проживання в Україні, для подання та оформлення необхідних документів для оформлення дозволу на імміграцію в Україну та отримання посвідки на постійне проживання в Україні…». На вказані запити, Головним управлінням ДМС України в Харківській області було надано відповіді, в яких представнику позивача адвокату Бідному С.В. були надані відповідні роз`яснення щодо подальших дій позивача відповідно до законодавства, яке встановлює порядок перебування іноземців на території України. Таким чином, Головним управлінням ДМС України в Харківській області не допускалась будь-яка бездіяльність стосовно позивача, законні права та інтереси позивача не порушувались. З урахуванням зазначеного, представник відповідача вважає, що відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим заявлені позивачем позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 року по справі №520/11176/18, яке набрало законної сили 11.04.2019 року встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Республіки Азербайджан.

Судовим розглядом справи встановлено, що позивач у 2008 році приїхав до України та поступив на навчання в Український державний університет залізничного транспорту.

Матеріали справи свідчать, що позивач під час навчання на підставі договору купівлі-продажу від 18 грудня 2012 року придбав на праві власності квартиру АДРЕСА_2 , в якій зареєстрований та мешкає, що підтверджується свідоцтвом про право власності.

Зі змісту позову вбачається, що після закінчення навчання в 2015 році позивач поїхав на батьківщину для проходження строкової військової служби, після закінчення проходження якої в 2016 прийняв рішення повернутися в Україну для постійного проживання та набуття громадянства України.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, повернувшись до України, ІНФОРМАЦІЯ_2 року позивач зареєстрував шлюб з громадянкою України ОСОБА_3 , про що було складено відповідний актовий запис за №161 та підтверджується свідоцтвом про шлюб.

Судовим розглядом справи встановлено, що 29.03.2017 року позивач був документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні серії НОМЕР_2 , згідно з ч.14 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», у зв`язку з возз`єднанням сім`ї, термін дії посвідки був продовжений до 13.03.2019 року.

25.09.2018 року позивачем отримано лист, за підписом першого заступника начальника ГУ ДМС України в Харківській області І.Адамова, яким повідомлено, що рішенням ГУ ДМС України в Харківській області від 13.09.2018 року, на підставі п.п.4 п.63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року №322, було скасовано посвідку на тимчасове проживання в Україні НОМЕР_2 , строком дії до 13.03.2019 року, видану на ім`я громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , визнано її недійсною та такою, що підлягає вилученню.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду та рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 року по справі №520/11176/18, яке набрало законної сили 11.04.2019 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, третя особа: Управління Служби безпеки України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДМС України в Харківській області від 13.09.2018 року про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні НОМЕР_2 , строком дії до 13.03.2019 року, виданої на ім`я громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що позивач, громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 звернувся до Головного управління ДМС України в Харківській області з заявою про продовження строку перебування на території України.

12.09.2019 року від ГУ ДМС України в Харківській області позивач отримав повідомлення про відмову ДМС України в продовженні строку перебування на території України на підставі підпункту 6 пункту 10 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2015 року №150.

Позивач, вважаючи вказане рішення протиправним, звернувся з відповідним позовом до суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2019 року по справі №520/9966/19, яке набрало законної сили 09.01.2020 року, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено. В межах вказаної справи судом встановлено, що позивач не звертався із заявою до відповідного органу про продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання. Натомість позивач звернувся із заявою про продовження строку перебування на території України, що, враховуючи документування його посвідкою на тимчасове проживання в Україні, суперечить порядку визначеному Законом України № 3773-VI для звернення осіб з такими заявами.

З наявних матеріалів справи вбачається, що 26 лютого 2020 р. представник позивача звернувся до відповідача з запитом, в якому, діючи в інтересах громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , просив дозволити йому надати всі необхідні документи до ГУ ДМС України в Харківській області для продовження строку проживання в Україні, для подання та оформлення необхідних документів для оформлення дозволу на імміграцію в Україні та отримання посвідки на постійне проживання в Україні.

03.03.2020 року відповідачем було надано відповідь на запит за вих.№6301.8.1-5340/63.2-20, в якій повідомлено адвоката позивача, що громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_1 необхідно виїхати за межі України, в`їхати в Україну через дозволений законодавством термін. Після чого він зможе на законних підставах звернутися до ГУДМС України в Харківській області із заявою про оформлення дозволу на імміграцію в Україну.

23.03.2020 року адвокатом позивача було направлено до відповідача запит, в якому просив дозволити громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_1 надати до ГУ ДМС України в Харківській області документи, необхідні для продовження строку проживання в Україні, для подання та оформлення необхідних документів для отримання дозволу на імміграцію в Україну та отримання посвідки на постійне проживання в Україні.

01.04.2020 року відповідачем було надано відповідь на запит за вих.№6301.8.1-7274/63.2-20, в якій повідомлено адвоката позивача, що на теперішній час позивач перебуває на території України незаконно. Роз`яснено, що для отримання дозволу на імміграцію громадянину в Україну іноземному громадянину необхідно перебувати в Україні на законних підставах та надати всі необхідні документи, передбачені чинним законодавством України, до територіального підрозділу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області за місцем майбутньої реєстрації місця проживання. Враховуючи наведене, громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_1 необхідно виїхати за межі України, в`їхати в Україну через дозволений законодавством термін. Після чого він зможе на законних підставах звернутися до ГУДМС України в Харківській області із заявою про оформлення дозволу на імміграцію в Україну.

Суд зазначає, що предметом адміністративного позову в межах даної справи є виключно бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області щодо оформлення громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_1 посвідки на тимчасове проживання в Україні та зобов`язання Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області оформити позивачу посвідку на тимчасове проживання в Україні.

З приводу спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Частина 2 статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 26 Конституції України передбачено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні та порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України, на час прийняття рішення про відмову в оформленні посвідки на тимчасове проживання, визначався та встановлювався Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року № 3773-VI.

Пунктом 18 частини 1 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI (далі - Закон № 3773-VI) визначено, що посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Відповідно до частини 14 статті 4 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - дванадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання дозволу на імміграцію.

Згідно з ч. 14 ст. 5 Закону № 3773-VI підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною чотирнадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування. Якщо шлюб між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства було укладено за межами України відповідно до права іноземної держави, дійсність такого шлюбу визначається згідно із Законом України «Про міжнародне приватне право».

Постановою Кабінету Міністрів України № 322 від 25 квітня 2018 року затверджено порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання (далі - Порядок № 322).

Відповідно до пунктів 1, 4 Порядок № 322 посвідка на тимчасове проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні, посвідка видається строком на один рік, крім випадків, визначених цим пунктом.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 322 посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які на законних підставах тимчасово перебувають на території України та які: досягли 16-річного віку або не досягли 16-річного віку, але самостійно прибули в Україну з метою навчання, - на підставі заяв-анкет, поданих ними особисто.

Пунктом 16 Порядку № 322 передбачено, що документи для оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважений суб`єкт) та територіальних органів / територіальних підрозділів ДМС за місцем проживання іноземця або особи без громадянства.

Судом встановлено, що позивач особисто не звертався до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області з відповідним пакетом документів щодо оформлення посвідки, доказів зворотнього матеріали справи не містять.

Відповідно до пункту 19 Порядку №322 у разі закінчення строку дії посвідки документи для її обміну можуть бути подані не пізніше ніж за 15 робочих днів до дати закінчення строку її дії. У такому випадку посвідка, що підлягає обміну, після прийому документів повертається особі та здається нею під час отримання нової посвідки.

Судом встановлено, що вказаний строк було порушено позивачем та матеріали справи не містять жодного доказу, що позивач звертався від відповідного органу міграційної служби за 15 робочих днів до дати закінчення строку її посвідки, а саме за 15 робочих днів до 13.03.2019 року.

Згідно з пунктом 21 Порядку № 322 працівник територіального органу / територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від іноземця або особи без громадянства перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у пунктах 32, 33 і 39 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для оформлення та видачі посвідки, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або наявність документа, що підтверджує законність перебування іноземця або особи без громадянства в Україні, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві-анкеті. У разі виявлення факту подання документів не в повному обсязі або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС, уповноважений суб`єкт інформують іноземця або особу без громадянства про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням іноземця або особи без громадянства відмова надається у письмовій формі. Іноземець або особа без громадянства мають право повторно звернутися до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими їм було відмовлено в прийнятті документів, за умови дотримання строків, визначених пунктами 17 і 19 цього Порядку.

Перелік документів, необхідних для здійснення обміну посвідки на тимчасове проживання в Україні зазначений у пунктах 32, 33, 39 Порядку № 322.

Відповідно до п. 61 Порядку № 322 територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли: 1) іноземець або особа без громадянства мають посвідку чи посвідку на постійне проживання (крім випадків обміну посвідки), посвідчення біженця чи посвідчення особи, якій надано додатковий захист, які є дійсними на день звернення; 2) іноземець або особа без громадянства перебувають на території України з порушенням встановленого строку перебування або щодо них діє невиконане рішення уповноваженого державного органу про примусове повернення, примусове видворення або заборону в`їзду; 3) дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію; 4) встановлено належність особи до громадянства України; 5) за видачею посвідки звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень для її отримання; 6) іноземцем або особою без громадянства подано не в повному обсязі або з порушенням строків, визначених пунктами 17 і 18 цього Порядку, документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі посвідки; 7) отримано від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу інформацію про те, що дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні; 8) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований чи не відповідає встановленому зразку, чи належить іншій особі, чи строк його дії закінчився; 9) встановлено факт подання іноземцем або особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів; 10) виявлено факти невиконання іноземцем або особою без громадянства рішення суду чи державних органів, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов`язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в`їзду в Україну; 11) в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з положеннями п.17 Порядку №322, документи для оформлення посвідки подаються не пізніше ніж за 15 робочих днів до закінчення встановленого строку перебування в Україні.

При цьому, відповідно до пункту 67 Порядку № 322, після закінчення строку дії посвідки іноземець та особа без громадянства зобов`язані в семиденний строк зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України. При цьому посвідка здається до територіального органу/територіального підрозділу ДМС.

Судом встановлено, що у позивача закінчився термін законного тимчасового проживання на території України, при цьому за межі України позивач не виїхав і продовжив перебувати на території України нелегально.

Таким чином, оскільки рішенням суду від 27.11.2019 року по справі №520/9966/19 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасувати рішення ДМС України від 02.09.2019 року про відмову в продовженні строку перебування на території України громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 та зобов`язання ДМС України продовжити строк перебування на території України громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 відмовлено, в межах вказаної справи судом встановлено, що позивач не звертався із заявою до відповідного органу про продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання, судовим розглядом даної справи не встановлено факту своєчасного та особистого звернення позивача щодо отримання посвідки, наявність законодавчо передбаченої підстави для відмови в оформленні або видачі посвідки у разі коли іноземцем або особою без громадянства подано не в повному обсязі або з порушенням строків, визначених пунктами 17 і 18 цього Порядку, документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі посвідки та факт нелегального перебування позивача на території України, суд приходить до висновку про відсутність в діях відповідача протиправної бездіяльності щодо оформлення громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідки на тимчасове проживання в Україні та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки позовна вимога зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області вчинити дії, а саме оформити громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідку на тимчасове проживання в Україні є похідною, вона також не підлягає задоволенню.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (, вул.Римарська, 24, м.Харків, 61057) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням приписів п.3 Прикінцевих положень КАС України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 04.06.2020 року.

Суддя Біленський О.О.