Справа № 953/3593/20
Суддя: Лях М. Ю.
Дата ухвалення: 2020-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/3593/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року Київський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Лях М.Ю., за участю секретаря судових засідань Хомінської Т.В., розглянувши в порядку скороченого позовного провадження справу за позовною заявою за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Харківській області в особі поліцейського 1 роти 3 батальйону молодшого лейтенанта поліції Лютова Ігоря Павловича (місцезнаходження: 61033, м. Харків, вул. Шевченко, 315-А) про визнання дій протиправними, скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

02.03.2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Кубай Ю.М. звернувся до суду з позовом, в якому просить: поновити строк на звернення до суду з цим позовом; визнати протиправними дії Управління патрульної поліції Харківської області в особі поліцейського взводу 1 роти 1 батальйону 3 молодшого лейтенанта поліції Лютова Ігоря Павловича при винесенні постанови серії НК №337263 від 25 січня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 121, ч.1 ст.126 КУпАП; скасувати зазначену постанову та закрити провадження у справі через відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову зазначає, що оскаржувану постанову позивач не отримував, вона не складалася у його присутності, він її не підписував, поштою він нічого не отримував, тому про існування оскаржуваної постанови не знав. Оскаржувану постанову фактично отримав позивач в особі свого представника тільки 26.02.2020, тому строк на оскарження має рахуватися з цієї дати як пропущений з поважних причин. У зазначений в постанові день та час позивач керував транспортним засобом РЕUGЕОТ207, державний номерний знак НОМЕР_1 , та був безпідставно зупинений у м. Харкові на вулиці Клочківській, в районі будинку №274, екіпажем патрульної поліції, оскільки жодних порушень Правил дорожнього руху позивач не вчиняв. Разом з позивачем в салоні автомобіля знаходився ОСОБА_2 . Спочатку патрульним поліцейським була названа причина зупинки - неввімкнення показнику повороту, яка в подальшому не знайшла свого підтвердження. Другою причиною поліцейський назвав відсутність освітлення заднього номерного знака на автомобілі. Позивач разом з ОСОБА_2 вийшли із салону автомобіля та переконалися, що задній номерний знак освітлюється, добре читається з відстані, що перевищує 20 метрів. Право на керування транспортними засобами відповідач на законних підставах не вимагав. Жодних порушень ПДР України позивач не вчиняв, вважає, дії поліцейського протиправними, а його постанову - незаконною. Жодних доказів вчинення позивачем правопорушень до оскаржуваної постанови не надано. Поліцейський незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справі; відповідач позбавив його можливості скористатися у повному обсязі правами передбаченими ст.268 КУпАП, ознайомитись з доказами по справі; відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 21.04.2020 року позовом ОСОБА_1 прийнято до провадження судді Лях М.Ю. та призначено до розгляду в судове засідання у порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити.

В судове засідання відповідач не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду належним чином, причини неявки не повідомив, відзиву на позов та доказів для спростування підстав позову - не надав.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

У відповідності до ч. 1ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Враховуючи зазначені позивачем підстави пропуску звернення до суду з позовом про оскарження постанови, беручи до уваги, що відповідачем не спростовані доводи позивача щодо неотримання ним оскаржуваної постанови при її складенні та поштовим зв`язком, а отримання її представником позивача 26.02.2020 року, а звернувся представник позивача до суду 02.03.2020, тобто протягом 10-тиденного строку з дня отримання постанови, то суд вважає можливим поновити строк позивачу для оскарження постанови від 25.01.2020 року як пропущений з поважних причин.

При дослідженні матеріалів справи встановлено, що 25.01.2020 о 05:40 год. ОСОБА_1 в м. Харків по вул. Клочківська, 274, керував транспортним засобом «Peugeot 207», державний номер НОМЕР_1 , з неосвітленим заднім державним номерним знаком в темну пору доби, а також не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.п. 2.9.в., 2.4. ПДР України.

У зв`язку з чим, поліцейським 1 роти 3 батальйону молодшого лейтенанта поліції Лютовим І.П. 25.01.2020 року винесено постанову серії НК №337263, якою встановлено, що ОСОБА_1 25.01.2020 року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене за ч.6 ст. 121, ч.1 ст.126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 6 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.222КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення про порушення Правил дорожнього руху.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Статтею 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Частиною 1, 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395 передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема і передбачених частиною першою, другою і третьою статті 122, статтями 124-1 126. Постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення ПДР (статті 126 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

Рішення КСУ 26.05.2015р. по справі №5-рп/2015 приймалось до внесення змін до ч. 2 ст. 258 КУпАП в редакції Закону від 14.07.2015 № 596-VIII, а тому на ці випадки не поширюються.

У зв`язку з цим, відповідач мав право розглянути справу у скороченому провадженні та на місці вчинення правопорушення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення протоколу, тому ці обставини не є самостійними підставами для скасування постанови.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 2.1.ґ) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інші обставини,що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Винність особи у вчиненні правопорушення має бути доведена доказами, передбаченими статтею 251 КУпАП, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків,показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Так єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Разом з тим, відповідачем станом на день розгляду справи не надано до суду будь-яких доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.6 ст. 121, ч.1 ст.126 КУпАП.

Таким чином, відповідачем не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами порушення позивачем вимоги п. 2.9.в ПДР України (керування з неосвітленим заднім державним номерним знаком в темну пору доби).

Відповідно до п. 2.4 а) ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Позивачу інкримінується в оскаржуваній постанові порушення пункту 2.4 ПДР України, однак не містить посилання на порушення відповідних підпунктів, враховуючи, що у вказаному пункті міститься три підпункти (а,б,в).

За таких обставин, приймаючи до уваги відсутність доказів вчинення адміністративного правопорушення, правову конструкцію диспозиції адміністративних правопорушень, передбачених ч.6 ст. 121, ч.1 ст.126 КУпАП, суд приходить до висновку про недоведеність існування в діях позивача порушень Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим вбачається правові підстави для скасування постанови серії НК №337263 від 25.01.2020 року.

Юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності.

Відповідно до ч. 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені судом матеріали справи, а також зважаючи на відсутність доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку, що постанова серії НК №337263 від 25.01.2020 року, у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.6 ст. 121, ч.1 ст.126 КУпАП, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині визнання дій відповідача протиправними та незаконними щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки не надано доказів неправомірності таких дій.

Керуючись ст.ст.2,6-10, 77,122, 241-246, 255,257,263, 295 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області в особі поліцейського 1 роти 3 батальйону молодшого лейтенанта поліції Лютова Ігоря Павловича про визнання дій протиправними, скасування постанови - задовольнити частково.

Постанову поліцейського 1 роти 3 батальйону молодшого лейтенанта поліції Лютова Ігоря Павловича серії НК №337263 від 25.01.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 121, ч.1 ст.126 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, - скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.6 ст. 121, ч.1 ст.126 КУпАП - закрити.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення у справі може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі його апеляційного оскарження - моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя -