Справа № 159/1885/20
Суддя: Лесик В. О.
Дата ухвалення: 2020-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/1885/20
Провадження № 2-а/159/66/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді - Лесика В.О.,

за участі секретаря - Шокот С.Т.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі в спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області, інспектора відділу організації несення служби в м.Ковелі УПП у Волинській області Кобиш Олени Олександрівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора відділу організації несення служби в м.Ковелі УПП у Волинській області Кобиш Олени Олександрівни про скасування постанови серії ЕАК №2392680 від 15.04.2020 року у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Позивач мотивував адміністративний позов наступним.

Позивач вказує, що 15.04.2020року о 14 год. 35 хв., у м.Ковель, по вул. Театральна, 10 керував автомобілем марки «AUDI 100» р.н.з. НОМЕР_1 та здійснюючи маневр,щоб пропустити зустрічний транспортний засіб, рухаючись на мінімальній швидкості був зупинений поліцейськими , які повідомили про те, що він здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10м. від виїзду з прилеглої території, чим порушив п.15.9 «и» ПДР , за що передбачене відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП .

Крім того інспектор патрульної поліції вказала, що він всупереч знаку «Зупинка заборонена» здійснив зупинку транспортного засобу. На його пояснення, що він не зупинявся, а намагався здійснити маневр на мінімальній швидкості, але у зв`язку з тим, що мав нетривалий водійський стаж, такий маневр був невдалим і тоді намагався заднім ходом виправити ситуацію. Зупинку він здійснив лише після того, як перед його автомобілем зупинився автомобіль патрульної служби. На його прохання показати відеозапис його порушення, патрульна відмовилась.

На думку позивача вищевказана постанова є незаконною, винесеною з порушенням його прав та чинного законодавства України, у відсутність жодного належного доказу та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він правопорушення у якому його визнав винним інспектор поліції не здійснював та ПДР України не порушував.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.04.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цією ж ухвалою суду залучено до участі в справі у якості співвідповідача Управління патрульної поліції у Волинській області. Крім цього, відповідачам визначено строк для подання відзиву на позовну заяву.

В судовому засіданні позивач вважав постанову винесену відповідачем незаконною та просить її скасувати, оскільки вона постановлена без жодних доказів вчинення ним правопорушення. Крім того жодні заміри на місці не проводились, а на припущенні будувати звинувачення неможливо.

Відповідачі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про розгляд справи.

Відповідач представник Управління патрульної поліції у Волинській області надіслав відзив на адміністративний позов, у якому зазначив, що постанова, винесена відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122КУпАП є законною та обґрунтованою, зазначивши, що позивач був притягнутий до відповідальності у відповідності до вимог законодавства за порушення Правил дорожнього руху. На підтвердження цих обставин відповідачем на адресу суду надіслано відеозапис з місця події.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ЕАК №2392680 від 15.04.2020 року о 14 год. 35 хв. у м.Ковель по вул. Театральна, 10 ОСОБА_1 керував автомобілем марки «AUDI 100» р.н.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10м від виїзду з прилеглої території , чим порушив п.15.9 «и`ПДР , за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП та відносно нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адзніиісіраїяше правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч.3ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку.

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Така позиція суду ґрунтується також на правовому висновку, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22.12.2010 року.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи; місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Бездоганне виконання суб`єктом владних повноважень процесуальних/процедурних норм є запорукою притягнення винної особи до відповідальності.

Однак порушення таких приписів може бути покладено в основу скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи не вбачається, що поліцейські здійснювали заміри місця події, а відтак неможливо встановити факт зупинки транспортного засобу позивача ближче ніж 10 метрів від виїзду з прилеглої дороги. Зазначеного не містить і відеозапис, тому такий і з вказаної обставини не може бути належним доказом вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Проте, зазначена постанова є предметом оскарження, тому остання не може

розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Суд, звертає увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку та підтверджує факт скоєння правопорушення.

Зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність вини позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні, за викладених в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення обставин, враховуючи те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням вищенаведеного, а також те, що відповідачем не надано суду достовірних доказів в підтвердження того, що позивач ОСОБА_1 своїми діями порушив ПДР України, тому суд вважає, що позов є обґрунтований та підлягає до задоволення, а постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2392680 від 15.04.2020 року підлягає скасуванню.

Керуючисьст.33,132-1,293КУпАП,ст.ст. 5, 6, 19, 77, 90, 159, 241-246, 268-272, 286, 293 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Постанову інспектора відділу організації несення служби в м.Ковелі УПП у Волинській області Кобиш Олени Олександрівни серії ЕАК №2392680 від 15.04.2020 року, якою піддано ОСОБА_1 адміністративному стягненню за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу в сумі 255 ( двісті п`ятдесят п`ять) грн.-скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцевих положень» КАС України, на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короно вірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційного скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст рішення складено 01.06.2020 року.

Головуючий:В. О. Лесик