Справа № 450/442/20
Суддя: Мельничук І. І.
Дата ухвалення: 2020-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 450/442/20 Провадження № 2-а/450/43/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2020 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого - судді Мельничук І. І.

при секретарі Білецька А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Пустомити в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві, інспектора другого батальйону четвертої роти Управління патрульної поліції м. Києва старшого лейтенанта поліції Коваленка Ігоря Васильовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення і закриття справи, -

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до Пустомитівського районного суду Львівської області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в м. Києві, інспектора другого батальйону четвертої роти Управління патрульної поліції м. Києва старшого лейтенанта поліції Коваленка Ігоря Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення Серії ЕАК №2025141 від 26.01.2020 року та закриття провадження у справі.

В обґрунтування позову покликається на те, що 26.01.2020 інспектором 2 батальйону 4 роти УПП у м. Києва старшим лейтенантом поліції Коваленко Ігорем Васильовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ЕАК №2025141 від 26.01.2020, якою до ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу за порушення частини 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено у вказаній постанові 26.01.2020 о 09 год. 33 хв. позивачка керуючи транспортним засобом Hundai Getz НОМЕР_1 по Столичному шосе, 132 км., в м. Києві, рухалась зі швидкістю 95 км/год. при цьому перевищила встановлене обмеження швидкості руху на 45 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом TRUKAM ТС 001148, чим порушила п.12.4 ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год.). Вказану постанову вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

В постанові ЕАК №2025141 від 26.01.2020 у пункті 9 «До постанови додається» відсутні відомості про докази, які передбачені статтею 251 КУпАП та, на яких ґрунтується висновок відповідача про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП. При винесенні постанови інспектором поліції, також, не було враховано допустиму похибку при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах. Отже, в оскаржуваній постанові відсутні як докази, яким інспектором нібито зафіксовано швидкість автомобіля, яким позивачка керувала зі швидкістю 95 км/ год., тобто на 45 км/год. більше дозволеної Правилами дорожнього руху, так і докази керування ТЗ зі швидкістю 95 км/год. в населеному пункті, а саме: перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більше як на двадцять кілометрів на годину. Оскаржувана постанова не містить відомостей про жоден із доказів, які передбачені статтею 251 КУпАП, на яких ґрунтується висновок інспектора поліції про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП. За таких обставин, вважає, що у її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, правомірність винесеної інспектором 2 батальйону 4 роти УПП у м. Києва старшим лейтенантом поліції Коваленко Ігорем Васильовичем постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серії ЕАК №2025141 від 26.01.2020 в частині встановлення порушення позивачкою вимог пункту 12.4 Правил дорожнього руху не підтверджена належними та допустимими доказами, при винесені вказаної постанови, всупереч положенням статті 245 КУпАП, відповідач не повно і не об`єктивно з`ясував обставини справи, а тому вказана постанова підлягає скасуванню.?

Ухвалою від 06.02.2020 року відкрите провадження у справі.

06.03.2020 року на адресу суду в порядку ст. 162 КАС України від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги заперечує в повному обсязі оскільки постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 була винесена за наслідками розгляду справ про адміністративне правопорушення на місці події відповідно до чинного законодавства, що стверджується фото та відеофіксацією із місця події, на якому зафіксовано державний номерний знак транспортного засобу, водія який перевищував встановлені Правилами дорожнього руху обмеження швидкісного режиму, які долучено до відзиву. Просить залишити позовну заяву без задоволення, оскільки поліцейський при винесенні постанови діяв у межах повноважень та відповідно до чинного законодавства.

18.03.2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що доводи відповідача зазначені у відзиві є необґрунтованими, а також надані документи до відзиву свідчать про відсутність доказів на підтвердження вини позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що постановою інспектора 2 батальйону 4 роти УПП у м. Києва старшого лейтенанта поліції Коваленко Ігоря Васильовичя ЕАК №2025141 від 26.01.2020 року, позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП України та накладено на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 гривень.

Згідно вказаної постанови, 26.01.2020 року о 09 год. 33 хв. у м. Києві, Столичне шосе, 132, позивач, водій транспортного засобу «Hyundai Getz» з номерним знаком НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 95 (дев`яносто п`ять) км/год. при дозволених 50 (п`ятдесяти) км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху, на 45 (сорок п`ять) км/год., чим порушив пункт 12.4 ПДР.

Положеннями ст. 222 КУпАП України встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів,зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивач зазначає, що 26.01.2020 року рухалась у м. Києві, Столичному шосе, 132, керуючим транспортним засобом «Hyundai Getz» з номерним знаком НОМЕР_1 .

Проте, відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, надіслали відзив на адміністративний позов, однак відповідачем не було надано доказів підтверджуючих факт здійснення позивачем даного адміністративного правопорушення.

Судом критично оцінено, додані відповідачем до відзиву фото та відео фіксацію з місця події, оскільки відповідачем зазначено, що фіксування спірного порушення правил дорожнього руху зафіксовано за допомогою лазерного вимірювача швидкості TRUKAM ТС 001148. Проте, з долученого до відзиву СВ диску чітко видно, що відео-зйомка проводилася за допомогою відеокамери невідомого походження, розміщеної на стаціонарній опорі над дорожнім полотном, що не передбачено вимогами чинного законодавства України.

Окрім того, фотознімок, на який покликається відповідач як на доказ, відображений у постанові про вчинення адміністративного правопорушення, є витягом із зазначеного вище відео- запису, що вбачається при перегляді відеофіксації.

Суд звертає увагу на те, що працівниками поліції не було зібрано та представлено суду належних та допустимих доказів, які б могли підтвердити факт і встановити вину позивача у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому суд дає віру тому, що позивач в даному випадку не порушував вимог правил дорожнього руху.

Згідно п.п. 12.4 Правил дорожнього руху, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Ч. 1 статті 59 та частині 2 статті 64 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає право кожного обвинуваченого захищати себе особисто або використовувати правову допомогу захисника, вибраного ним на власний розсуд; статті 2, пункту З статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, зазначено, що держава повинна гарантувати кожному, чиї права і свободи порушено, ефективний засіб правового захисту та можливість вільного вибору захисника; принципу 1 «Основних принципів, що стосуються ролі юристів», прийнятих восьмим Конгресом ООН з питань попередження злочинності і поводження з правопорушниками, який передбачає, що кожна людина має право звернутися до будь-якого юриста за допомогою для захисту й відстоювання своїх прав та захисту їх на всіх стадіях судочинства.

Із метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності із законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, в цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце й час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При цьому, суд наголошує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення не може ґрунтуватись виключно на висновках працівників поліції, за відсутності доказів винуватості особи, отриманих не інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом.

Разом з тим наявні в матеріалах справи відео та фотознімок із місця події судом оцінюються критично, оскільки їх належність та допустимість суду не доведена, а тому такі не можуть встановлено жодних обставин, які підтверджували б факт вчинення ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху.

У даній справі, крім висновків відповідача, який склав постанову у справі про адміністративне правопорушення, відсутні будь-які допустимі докази на підтвердження факту порушення позивачем ОСОБА_1 дорожнього руху, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та зазначено про необхідність з`ясовування всіх обставин, перелічених у ст. 247, 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях позивача ознак правопорушення, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність, не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами доказів правомірності винесеної постанови представлено не було.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, вказана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.241-246, 247, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 - задоволити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №2025141 від 26.01.2020 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

СуддяІ. І. Мельничук