Справа № 200/3101/20-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2020-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2020 р. Справа№200/3101/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Аляб`єва І.Г., розглянувши за правилами загального позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про визнання дій протиправними та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, в якому просить:

- визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача від 13.12.2019 року №9360 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та п.2 ч.2 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 із зарахуванням до страхового стажу період роботи: з 26.08.1985 року по 31.07.1987 року; з 16.09.1987 року по 05.06.1992 року; з 12.06.1992 року по 31.03.1997 року; з 02.03.1998 року по 17.07.1998 року; з 30.05.2003 року по 18.05.2004 року;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що пенсійний орган безпідставно відмовлено позивачу в зарахуванні до страхового стажу періоди роботи при призначені пенсії за віком, чим порушено права та законні інтереси позивача.

Ухвалою суду від 23.03.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 14.03.2020 року.

14.04.2020 року розгляд справи відкладено на 05.05.2020 року.

Ухвалою суду від 05.05.2020 року закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 01.06.2020 року.

Відповідач надіслав до суду відзив на позов та просить у його задоволенні позову відмовити. Посилається на те, що при прийнятті рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах Маріупольське ОУПФУ діяло правомірно та в межах повноважень. Зазначив, що під час розрахунку стажу для призначення пенсії за віком не зараховано до пільгового трудового стажу позивача періоди роботи з 26.08.1985 року по 31.07.1987 року; з 16.09.1987 року по 05.06.1992 року; з 12.06.1992 року по 31.03.1997 року; з 02.03.1998 року по 17.07.1998 року; з 30.05.2003 року по 18.05.2004 року у зв`язку з тим, що позивачем не надано довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній.

У судове засідання позивач та відповідач не з`явилися, про дату, час та місце засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на зазначене, оскільки у судове засідання не прибули представники сторін, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серія НОМЕР_1 .

16.12.2019 року позивач звернувся до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою №9360 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 13.1.22019 року № 9360 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з тим, що не довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній. При цьому, стаж роботи складає 27 років 4 місяця 3 дні, пільговий стаж 1 рік 6 місяців 6 днів. Не погодившись з відмовою у призначенні пенсії на пільгових умовах позивач звернувся до суду з даним позовом.

До пільгового стажу не враховані періоди роботи, які зазначені в трудовій книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 26.05.1982 року:

- з 26.08.1985 року по 31.07.1987 року позивач прийнятий у цех з ремонту металургійний печей та обладнання до Комунарського металургійного комбінату на посаду слюсаря-монтажника постійно зайнятого на ремонті металургійного обладнання з повним робочим днем (запис 6-8);

- з 16.09.1987 року прийняти на посаду електромонтера з ремонту електричного обладнання 4 розряду Комунарського спеціалізованого управління п-о «Укрелектрочермет» (запис 9-10);

- період з роботи з 16.06.1988 року по 15.12.1989 року не зараховується в загальний безперервний робочий стаж. Час відбування покарання виправні роботи з 16.06.1988 року по 16.12.1989 року включити в загальний робочий стаж (запис 11);

- з 20.01.1992 року по 05.06.1992 року позивач працював на посаді електромонтера з ремонту електричного обладнання 5 розряду (запис 12-13);

- з 12.06.1992 року позивача прийнято до будівельно-монтажного управління монтажником будівельних та залізобетонних конструкцій 5 розряду до ВАТ «Алчевський металургійний комбінат» (запис 15);

- з 01.04.1997 року ОСОБА_1 переведений до ремонтно-будівельного управління монтажником санітарно-технічної системи та обладнання 5 розряду;

- з 22.03.1998 по 17.07.1998 року позивача переведено ремонтно-будівельного управління електрогазозварником 5 розряду;

- з 30.05.2003 року по 18.05.2004 року позивач працював у капровому цеху на дільниці вогняної різки на посаді газорізника 3 розряду ВАТ «Алчевський металургійний комбінат».

Відповідно до довідки Філії ЗАТ «Внешторгсервис» від 25.09.2019 року №016/1245 ОСОБА_1 працював повний робочий день на Комунарському металургійному комбінаті (зараз Філія №12 ЗАО «ВНЕШТОРГСЕРВИС») з 26.08.1985 року по 31.07.1987 року виконував роботи: металургійне виробництво, цех з ремонту металургійних печей й обладнання, за посадою: слюсар-монтажник постійно зайнятий на ремонті металургійного обладнання, як слюсар ремонтний; з 12.06.1992 року по 21.08.1992 року позивач виконував роботи: будівництво, будівельно-монтажне управління, на посаді: монтажник з монтажу металевих та залізобетонних конструкцій; з 15.11.1995 року по 31.03.1997 року виконував роботи: будівництво, ремонтро-будівельне управління, дільниця «Промстрой 1,2» на посаді: монтажник з монтажу металевих та залізобетонних конструкцій.

Відповідно до довідки Філії ЗАТ «Внешторгсервис» від 25.09.2019 року №016/1246 ОСОБА_1 працював повний робочий день на ТОВ «Алчевский металургический комбинат (зараз Філія №12 ЗАО «ВНЕШТОРГСЕРВИС») з 02.03.1998 року по 17.07.1998 року виконував роботи: ремонтно-будівельне управління , дільниця «Промстрой 1,2» на посаді газозварника, зайнятого на різки й ручної зварки; з 30.05.2003 року по 18.05.2004 року позивач виконував роботи: копровий цех, дільниця вогняної різки на посаді газорізника.

Довідками Філії №12 ЗАТ «Внешторгсервис» від 21.08.2019 року №07/097-7336, №07/097-7337, №07/097-7338, №07/097-7339 зазначено, що з липня 1992 року по липень 1998 року на заробітну плату позивача нараховувалися та сплачувалися страхові внески до Пенсійного фонду України.

Довідкою ТОВ «Електрочормет ЛТД» від 08.04.2013 року №22 зазначено, що позивач з 16.09.1987 року по 05.06.1992 року працював на посаді електромонтажера з ремонту ел. обладнання.

Відповідно до довідок ТОВ «Електрочормет ЛТД» від 25.10.2019 року №07-03/3243 та №07-03/3244 підтверджено, що на заробітну плату ОСОБА_1 за період з вересня 1987 року по червень 1992 року нараховувалися та сплачувалися страхові внески до Пенсійного фонду України.

Наказами Алчевського підприємства «Електрочермет» ЛТД від 14.09.1994 року №56, від 29.12.1997 року №308 та від 01.04.2004 року №81проведена атестація робочих місць за умовами праці.

Здійснивши оцінку обставин справи та надавши їм юридичної кваліфікації, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до приписів пункту 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон 1058-IV) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі Порядок № 383), передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Комплексний аналіз норм дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 Закону № 1058-IV є перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, з урахуванням проведеної атестації робочих місць, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII та частини першої статті 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (пункт 1 Порядку).

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Вирішуючи питання щодо спірних періодів роботи позивача, суд виходить з такого.

Як встановлено судом, з 26.08.1985 року по 31.07.1987 року позивач працював у цеху з ремонту металургійний печей та обладнання до Комунарського металургійного комбінату на посаду слюсаря-монтажника постійно зайнятого на ремонті металургійного обладнання з повним робочим днем.

Вказана посада відносяться до шкідливих відповідно до Списку № 2 відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173 (розділ IV підрозділ 2 пункт 2).

В період з 16.09.1987 року по 05.06.1992 року позивач працював на посаді електромонтера з ремонту електричного обладнання на підприємтві Комунарське спеціалізоване управління п-о «Укрелектрочермет». Вказана посада відноситься до шкідливих відповідно до Списку №1 постанови КМ СРСР від 26.01.1991 року №10 (розділ ІІІ підрозділ 1030200а-1753а).

З 12.06.1992 року по 31.03.1997 року позивач працював на посаді монтажником з монтажу сталевих й залізобетонних конструкцій на Комунарському металургійному комбінаті (зараз Філія №12 ЗАО «ВНЕШТОРГСЕРВИС») зазначена посада відноситься до шкідливих відповідно до Списку №2 відповідно до постанови КМ СРСР від 26.01.1991 року №10 (розділ ХХVІІ пункт 2290000а.

Також в період з 02.03.1998 року по 17.07.1998 року позивач працював на посаді електрогазозварника, зазначена професія віднесена до шкідливих відповідно до Списку №2 відповідно постанови КМ СРСР від 11.03.1994 року №162 (розділ ХХХІІІ пункт 23200000 код КП 19756.

З 30.05.2003 року по 18.05.2004 року позивач працював на посаді газорізника капрового цеху, що також відноситься до шкідливої професії за Списком №2 відповідно до постанови КМУ від 16.01.2003 року №36 (розділ ХХХІІІ пункт 33).

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Отже, за змістом вказаної норми, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, лише якщо в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах.

Проте, встановлені у цій справі обставини свідчать, що спеціальний трудовий стаж позивача у спірні періоди, підтверджується записами в трудовій книжці, де вказано, що у спірні періоди позивач працював повний робочий день за професіями віднесеними до шкідливих.

Тобто трудова книжка позивача має усі кваліфікуючи ознаки, які відносять таку роботу до пільгової.

Це означає, що уточнююча довідка підприємств за відповідні періоду стажу не є обов`язковою для призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного суду від 25 вересня 2019 року № 227/516/17.

Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Згідно роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України та Міністерства праці України за №01-3/406-02-2 від 10.05.1994 року, під повним робочим днем вважається виконання роботи в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 (далі - Порядок №383), встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Відтак, факт роботи позивача у спірний період є підтверджений належним чином та сторонами не оспорюється, спірним є питання щодо зарахування вказаного періоду до пільгового стажу позивача.

Питання атестації робочих місць врегульовано Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442 (далі - Порядок №442).

Згідно п.п. 1, 2, 4 Порядку №442, атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа.

Позачергово атестація проводиться у разі докорінної зміни умов і характеру праці з ініціативи роботодавця, профспілкового комітету, трудового колективу або його виборного органу, органів Держпраці.

Контроль за якістю проведення атестації робочих місць за умовами праці, правильністю застосування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (461-2016-п), Списків виробництв, робіт, цехів, професій і посад, зайнятість працівників в яких дає право на щорічні додаткові відпустки за роботу із шкідливими і важкими умовами праці та за особливий характер праці (1290-97-п), Переліку виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня (163-2001-п), Переліків робіт із особливо шкідливими і особливо важкими та шкідливими і важкими умовами праці, на яких встановлюється підвищена оплата праці, та інших нормативно-правових актів, відповідно до яких надаються пільги та компенсації працівникам за роботу із шкідливими умовами праці, покладається на Держпраці.

При цьому вбачається, що працівник, який працює на посаді, віднесеній до відповідного Списку, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділений будь-якими повноваженнями або обов`язками, які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Тому, суд дійшов висновку, що відмовляючи працівнику в зарахуванні спірного періоду до пільгового стажу, відповідач фактично покладає відповідальність за не проведення атестації робочих місць на підприємстві на позивача.

Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Великої палати Верховного суду, викладеною постанові від 19.02.2020 року по справі № 520/15025/16-а.

В означений постанові Верховний суд наголосив, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Крім того, суд зазначає, що згідно із пунктом 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається, що Пенсійний фонд, під час вирішення питання щодо призначення пенсії, зобов`язаний збирати, перевіряти певні обставини та відомості, які необхідні для вирішення питання щодо призначення пенсії, для чого останньому надається тримісячний термін.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач, при вирішення питання про призначення пенсії позивачу, не дотримався справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, оскільки не використав надані законом повноваження для з`ясування тих чи інших обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

У відповідності до частини другої статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.

Враховуючи викладене, суд вважає, що органи Пенсійного фонду України повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд розглядає питання щодо протиправності оскаржувального рішення виключно з огляду на ті мотиви, які зазначені у спірному рішенні органу Пенсійного фонду України. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини четвертої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Позивачем при пред`явленні адміністративного позову сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн відповідно до квитанції від 13.03.2020 року №0.0..1.

Таким чином, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у зазначеному розмірі підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Маріупольського ОУПФУ на користь позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 139, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства, суд

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (вул.Зелінського, 27-а, м.Маріуполь, Донецька область, 87548, ) про визнання дій протиправними та скасування рішення задовольнити.

Скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області від 13 грудня 2019 року № 9360 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 №9360 про призначення пенсії та зарахувати до страхового стажу період роботи: з 26.08.1985 року по 31.07.1987 року; з 16.09.1987 року по 05.06.1992 року; з 12.06.1992 року по 31.03.1997 року; з 02.03.1998 року по 17.07.1998 року; з 30.05.2003 року по 18.05.2004 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (вул.Зелінського, 27-а, м.Маріуполь, Донецька область, 87548, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення судом складено 03 червня 2020 року.

Суддя І.Г. Аляб`єв