Справа № 263/2717/20
Суддя: Хараджа Н. В.
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 263/2717/20
Провадження №2-а/263/160/2020
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

01 червня 2020 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючої судді Хараджа Н.В., при секретарі Петровському Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполь адміністративну позовну заяву Довженко Валерія Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення №3 при примусове повернення до країни походження або третьої країни від 21.02.2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла адміністративна позовна заява громадянина ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення №3 при примусове повернення до країни походження або третьої країни від 21.02.2020 року.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 02.03.2020 року справа була прийнята до провадження та призначена до розгляду на 11.03.2020 року.

До судового засідання, яке відбулось 11.03.2020 року сторони по справі не з`явились, від представника позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

Судове засідання, яке відбулось 23.03.2020 року було відкладено у зв`язку із неявкою сторін по справі ,від представника позивача та представника відповідача надійшли клопотання про відкладення судового засідання.

Судове засідання, яке відбулось 07.04.2020 року було відкладено у зв`язку із неявкою сторін по справі ,від представника позивача та представника відповідача надійшли клопотання про відкладення судового засідання.

До судового засідання, яке відбулось 28.04.2020 року сторони по справі не з`явились, від представника позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

До судового засідання, яке відбулось 12.05.2020 року сторони по справі не з`явились, від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання та доручення доказів.

До судового засідання призначеного на 01.06.2020 року представник позивача не з`явився надав заяву, про розгляд справи за його відсутністю.

Позивач неодноразово повідомлявся про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток та розміщення оголошення на сайті «Судова Влада», будь-яких заяв чи клопотань щодо проведення судових засідань від останнього не надходило. Крім того, відповідно до роздруківки з бази даних «Аркан» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28.04.2020 року виїхав з України через КПП «Бориспіль».

Відповідно до ч. 2 ст. 288 КАС України, адміністративні справи, визначені цією статтею, розглядаються судом за обов`язкової участі сторін у десятиденний строк з дня подання позовної заяви.

У відповідності до п.4 ч.1ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У той же час, Європейський суду своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Крім того, враховуючи нормативне регулювання даного питання національним та європейським законодавством, суд вважає, що позивач не з`являючись у судові засідання, не даючи суду можливості своїми діями у встановлений законом строк вирішити справу, зловживає своїми процесуальними правами.

Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто, не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду(другої підряд). Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Крім того, таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 р.). При цьому, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів.

Пунктом 3 вказаної вище постанови Пленуму ВССУ судам дано роз`яснення на те, що, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків у справах є, в т.ч. і правова та фактична складність справи; поведінка заявника, характер процесу та його значення для заявника.

Суд звертає увагу на те, що ч. 2 ст. 288 КАС України передбачено, що дана категорія адміністративних справ вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі за обов`язкової участі його сторін.

З огляду на наведені обставини з урахуванням норм процесуального права чинних на день постановлення даної ухвали, суд прийшов до висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду на підставі п.5 ч.1ст.240 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,5-11,44,47, п.5 ч.1 ст.240, ст.ст.241-243,248,250, 354, п.10 ч.1Перехідних Положень (розділVІІ) КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Довженко Валерія Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення №3 при примусове повернення до країни походження або третьої країни від 21.02.2020 року,- залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч.2ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені ст.ст.293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В.Хараджа