Справа № 711/2465/20
Суддя: Позарецька С. М.
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2465/20
Провадження № 2-а/711/57/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.06.2020 м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі судових засідань Осадчій А.Ю.,

за участю відповідача Поповіченка О.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора поліції Управління патрульної поліції в Черкаській області Поповіченка Олександра Васильовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до інспектора поліції Управління патрульної поліції в Черкаській області Поповіченка Олександра Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що постановою інспектора роти № 2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Черкас Поповіченка О.В., серія ЕАК № 2295382 від 25.03.2020, зафіксованою не в автоматичному режимі, його - ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за те, що 25 березня 2020 року о 14:50 годині в м. Черкаси по вул. Олени Теліги, 2 він перебував у транспортному засобі Toyota Land cruiser Prado 150, д.н.з. НОМЕР_1 , і на думку відповідача, попередньо керував транспортним засобом та зупинив автомобіль в зоні дії знаку 3.34, чим порушив вимоги п.п 8.4 ПДР України.

Вважає, вказану постанову відносно нього незаконною, вказуючи, що 25.03.2020 він перебував у нерухомому автомобілі Toyota land cruiser prado, д.н.з. НОМЕР_2 і близько 14:50 до нього звернувся інспектор поліції з тим, що даний автомобіль знаходиться в дії знаку 3.34, чим порушує ПДР. Він (позивач), маючи посвідчення водія та право на керування відповідним транспортним засобом, запропонував прибрати автомобіль НОМЕР_1 з зони дії знаку 3.34, та продовжити спілкування, після чого інспектор категорично заборонив це здійснювати та попередньо звинуватив його у порушенні ПДР. На вимогу відповідача, він пред`явив свої паспортні дані для ідентифікації особи. На свою вимогу, розпочати розгляд справи про адміністративне правопорушення, відповідач повідомив, що вона вже триває, і він збирається виносити постанову, чим порушив норми ст. 279 КУпАП.

Також зазначає, що ним було виявлено, що патрульний автомобіль знаходиться під дією знаку 3.34 та суттєво перешкоджає руху пішоходів та попрохав прибрати автомобіль, на що патрульний категорично відмовив, мотивуючи це тим, що патрульним можна порушувати ПДР і після цього проявляв особисту неприязність до нього, шляхом жестикуляції та сказаних слів, чим порушив положення статті 7 ЗУ «Про Національну поліцію України».

Ним, ОСОБА_2 , з власної ініціативи, було надано пояснення з даної ситуації у письмовому вигляді та поліцейський не ознайомився з ними і просто поклав його до патрульного автомобіля. Також, в усному порядку він вказував на те, що він не є водієм і не здійснював безпосереднє керування даним транспортним засобом, а перебував у ньому під час того, як він стояв нерухомо та з вимкненим двигуном.

Відповідач не роз`яснив йому права, передбачені законодавством України, з матеріалами справи, перелік яких передбачено статтею 251 КУпАП, не ознайомив, чим порушив норми статті 268 КУпАП

Тож, не погоджуюсь із зазначеним рішенням інспектора, позивач вважає себе невинним та постанову серії ЕАК № 2295382 від 25 березня 2020 року необґрунтованою, а також такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, відсутністю складу правопорушення, зокрема суб`єкту та суб`єктивної сторони правопорушення, а також порушення норм процесуального права.

Таким чином, звернувся до суду та просить постанову інспектора роти № 2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Черкаси, Поповіченка О.В., серія ЕАК №2295382 від 25.03.2020, якою його, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за ч. 1ст. 122 КУпАП, скасувати.

Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2020, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька Світлана Михайлівна, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/2465/20 (а.с. 8).

Ухвалою суду від 10.04.2020 адміністративний позов прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами ст.ст. 286, 268-269 КАС України та ст. 289 КУпАП. Крім того, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи (а.с. 19-20).

Ухвалою суду від 06.05.2020 до участі у справі залучено співвідповідачем Департамент патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Ф.Ернста, 3). Відзив на позов та відзив подано не було.

30.04.2020 відповідачем інспектором поліції Управління патрульної поліції в Черкаській області Поповіченком О.В. до суду надано відзив на адміністративний позов та докази (в тому числі відеодокази) в обґрунтування своїх доводів.

У своєму відзиві відповідач заперечує проти доводів позивача і вказує, що 25.03.2020 о 14:50 відповідач побачив, як водій транспортного засобу Toyota Land Cruiser Prado 150, д.н.з. НОМЕР_2 , по вул. Олени Теліги, 2, здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п. 8.4.в) ПДР. Тож він, згідно із ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», звертаючись до позивача, який був за кермом автомобіля, представився (назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання) та запитав, чим обумовлено здійснення ним зупинки транспортного засобу в зоні дії порожнього знаку 3.34, на що позивач повідомив, що така зупинка здійснена ним у зв`язку з необхідністю здійснити телефонний дзвінок. Після чого відповідач проінформував позивача про порушення ним п.8.4 ПДР, а саме, - порушення вимог дорожніх знаків, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Після перевірки документів та встановлення особи позивача, відповідач, відповідно до вимог ст. 279 КУпАП, з врахуванням положень ст. 280 КУпАП, здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому роз`яснив позивачеві його права. Після чого виніс постанову відносно ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 255 грн.

Крім того, вказує, що вимушеною зупинкою, відповідно до п.1.10 ПДР, визнається припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху. Позивач зазначав, що його зупинка зумовлена необхідністю телефонної розмови.

До того ж, долучено до відзиву відеозапис нагрудних відеореєстраторів та автомобільного відеореєстратора, що підтверджують наявність дорожнього знаку на даній ділянці. Окрім цього, твердження позивача, що зупинка транспортного засобу на даній ділянці була здійснена не ним, а іншою особою, спростовується відеозаписом з нагрудного відеореєстратора відповідача, на якій зафіксовано, що позивач, як на причину зупинки вказує на необхідність здійснення телефонної розмови, визнаючи, при цьому, порушення ним Правил дорожнього руху.

Тож, враховуючи, що зупинка, яка обумовлена необхідністю здійснення телефонної розмови, не є вимушеною в розумінні визначень, наведених у п.1.10 ПДР, відповідачем проінформовано про початок розгляду справи, на що позивачем було озвучено інші доводи, мовляв зупинку вищевказаного транспортного засобу в даному місці було здійснено іншою особою, відомості про яку він надати відмовляється, посилаючись на ст. 63 Конституції України.

Таким чином, вказане твердження позивача не відповідає дійсним обставинам, доводи є безпідставними, необґрунтованими та направлені на штучне створення доказів своєї невинуватості.

А тому, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно нього просив відмовити.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час, місце і дати розгляду справи, про що свідчать матеріали справи (розписка).

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомив, відзив на позов та відзив не подав.

В судовому засіданні відповідач інспектор Поповіченко О.В. просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позов. Крім того, зазначив, що ОСОБА_2 були роз`яснені права, норми Конституції України, запропоновано скласти пояснення, з`ясовувалось питання, чи має він намір мати адвоката. Пояснення Рожко В.Г. сам виклав письмово, з якими він ознайомився; за результатами розгляду справи, винесена постанова про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 . Він не порушував права позивача. Всі події були зафіксовані на відео, про що вказано у постанові. Крім того, після отримання постанови, ОСОБА_2 сів за кермо ТЗ і поїхав з місця події. Під час з`ясування обставин, при встановленні особи ОСОБА_2 , останній сів за кермо автомобіля і намагався залишити місце, але йому була висловлена вимога зупинитись, що він і зробив. Отже, всі обставини свідчили про те, що ОСОБА_2 керував ТЗ і здійснив зупинку у забороненому ПДР місці. Зазначив, що патрульні не порушували правила дорожнього руху, оскільки їхній службовий автомобіль не перебував у зоні знаку 3.34 ПДР, оскільки був розміщений перед знаком. Крім того, позаду службового автомобіля розташований пішохідний перехід, по якому рухалися люди і їм перешкод створено не було.

Неявка учасників справи в судове засідання не є перешкодою для розгляду даної справи судом першої інстанції, враховуючи норми ст. 268 КАС України.

Суд, враховуючи норми ст.ст. 268, 269 КАСУ, дослідивши матеріали справи, переглянувши відеоматеріали та докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав:

спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, Законом України «Про Національну поліцію», Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно - правовими актами.

За змістом п.п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, - про порушення правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122 тощо.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, працівники органів (підрозділів) Національної поліції діють від імені органів Національної поліції.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи: 1) перевірка документів особи; 2) опитування особи; 3) поверхнева перевірка і огляд; 4) зупинення транспортного засобу; 5) вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території; 6) обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю; 7) проникнення до житла чи іншого володіння особи; 8) перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ; 9) застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; 10) перевірка дотримання обмежень, установлених законом стосовно осіб, які перебувають під адміністративним наглядом, та інших категорій осіб; 11) поліцейське піклування. Під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Крім того, як передбачено ч.1 ст. 40 цього Закону, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення, в т.ч. передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Відповідно до положень п. 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема, ч. 1 ст.122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

До того ж, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Слід зазначити, що Законом України від 14.07.2015 року № 596-УІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст. 258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.283 КУпАП.

Зазначені норми права вказують на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення правопорушення. При цьому, не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП.

Згідно із нормами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

В судовому засіданні встановлено, що як зазначено у постанові, 25.03.2020 о 14 год. 50 хв. в м.Черкаси по вул. О.Теліги, 2, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Toyota Land cruiser Prado 150, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії знаку,чим порушив п. 8.4. в) ПДР - порушення вимог заборонних знаків, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Інспектором роти № 2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Черкаси Поповіченком О.В. винесено постанову про визнання його винним по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2295382 від 25.03.2020, відповідно до якої на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 255 грн.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частина 1 статті 122 КУпАП (в редакції, що діяла станом на 25.03.2020р.) передбачала адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

В п. 8.4. ПДР України закріплено групи, на які поділяються дорожні знаки, зокрема: попереджувальні знаки, знаки пріоритету, заборонні знаки, наказові знаки, інформаційно-вказівні знаки, знаки сервісу та таблички до дорожніх знаків. Так, за п.п.в) цього пункту, - заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до додатку 3 Розділу 33 ПДР дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено» забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Згідно з п.1.10 ПДР зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора, тощо).

Вимушеною зупинкою, відповідно до п.1.10 ПДР, визнається припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Відповідно до п. 15.14 ПДР у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити- діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил, тобто увімкнути світлову сигналізацію (п.9.9), встановити знак аварійної зупинки (п.9.10), а якщо транспортний засіб не обладнаний аварійною світловою сигналізацією або вона несправна, треба встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар: а) ззаду на ТЗ, зазначеному в п. 9.9 («в», «г», «г`») цих Правил; б) з боку гіршої видимості для інших учасників дорожнього руху у випадку, зазначеному в п.п. «б» п.9.10 цих Правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як передбачено ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, за результатами розгляду справи, судом встановлено обставини порушення позивачем ОСОБА_2 п.8.4 в) Правил дорожнього руху України (зупинка транспортного засобу в зоні дії знаку 3.34), за порушення яких передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Так, при перегляді під час судового засідання відеозапису події, беззаперечно встановлено, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 був зупинений в зоні дії знаку 3.34 ПДР. Крім того, він, будучи за кермом автомобіля, пояснив працівникам поліції про те, що дійсно бачив дорожній знак, але зупинився, оскільки у нього була потреба поговорити по телефону; спочатку він визнав свою провину у вчиненні правопорушення, а згодом заперечив свою причетність до вчиненого правопорушення, вказавши, що він ТЗ не керував, що ТЗ залишила інша особа, але він відмовляється її назвати.

При цьому, при перегляді відеозапису, наданого відповідачем (з нагрудної камери поліцейського), та який зазначений у постанові, що оскаржується, судом встановлено, що під час встановлення особи та перевірки документів, ОСОБА_2 сів за кермо автомобіля, завів двигун і намагався від`їхати, але на вимогу працівника поліції заглушив двигун і припинив наміри від`їхати. Крім того, лише на неодноразові вимоги працівників поліції, ним були надані для огляду документи, що посвідчують його особу. Згодом працівниками поліції було встановлено, що автомобіль належить не ОСОБА_2 , а ОСОБА_3 , а також, що ОСОБА_2 має право керування транспортним засобом, відповідної категорії. Слід зазначити, що після вручення ОСОБА_2 постанови від 25.03.2020р., він сів за кермо цього ж автомобіля і залишив місце події.

Слід зазначити, що та причина зупинки, яку повідомив ОСОБА_2 - потреба поговорити по телефону, не свідчила про вимушеність зупинки чи була такою, що відповідала нормам п.1.10 ПДР України.

У постанові серія ЕАК №2295382 зазначено, що до постанови надаються пояснення ОСОБА_2 та відео з камер са00111, са00037. Враховуючи норми Закону «Про Національну поліцію», інспектор поліції правомірно застосував засоби відео-фіксації, про що зазначено у постанові. Отже, на думку суду, стороною відповідача надані належні, допустимі та переконливі докази щодо вчинення ОСОБА_2 адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

На думку суду, не знайшли свого підтвердження доводи позивача про порушення відповідачем працівником поліції Поповіченком О.В. прав та інтересів ОСОБА_2 . Сам по собі факт розгляду справи та винесення відносно особи ( ОСОБА_2 ) працівником поліції постанови по справі про адміністративне правопорушення, не свідчить про порушення ним прав такої особи, враховуючи повноваження працівника поліції, а також той факт, що ОСОБА_2 скористався правом оскарження постанови від 25.03.2020р. в порядку КАС України.

Так, наданий відповідачем і переглянутий судом відеозапис, відображає відомості про вчинення правопорушення і містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови.

Встановлено, що Поповіченко О.В. представився, як працівник поліції, повідомив суть порушення та норми законодавства, зазначив, про те, що розглядається справа про адміністративне правопорушення, запропонував написати письмові пояснення, запитав, чи має намір ОСОБА_2 мати адвоката (таким правом позивач не скористався, враховуючи тривалість подій), запитав про наявність будь-яких клопотань, йому були роз`яснені норми ст. 63 Конституції України. Також у письмових поясненнях від 25.03.2020р., які написані власноручно ОСОБА_2 , викладені (надруковані) положення ст. 63 Конституції України, тобто він мав можливість їх прочитати, але вказав про те, що він з ними не ознайомлений. Слід зазначити, що навіть у своїх поясненнях ОСОБА_2 визнав той факт, що автомобіль знаходиться з порушенням ПДР. Доводи ОСОБА_2 про те, що він був пасажиром транспортного засобу спростовуються матеріалами справи, що надані відповідачем та досліджені під час розгляду справи.

Крім того, судом не встановлені обставини, на які вказує у позові позивач, про те, що працівник поліції проявляв щодо нього словесні чи жести особистої неприязності.

Постанова від 25.03.2020р. відповідає вимогам статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення і винесена інспектором поліції Поповіченко О.В. в межах наданих йому повноважень. Крім того, після її винесення, інспектором поліції Поповіченко О.В. повідомлено суть правопорушення, вид і розмір стягнення, роз`яснено ОСОБА_2 порядок оскарження постанови, порядок та спосіб сплати штрафу. Постанова підписана як інспектором, так і ОСОБА_2 і вручена останньому.

Таким чином, суд вважає, що відповідачами доведено належними, допустимими та переконливими доказами порушення саме позивачем ОСОБА_2 Правил дорожнього руху (зафіксовано факт зупинки автомобіля позивача саме в зоні дії дорожнього знаку 3.34 - «Зупинку заборонено»), за що його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП; доведено, що позивач є суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення. Порушення прав та інтересів позивача з боку відповідачів, допущено не було, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ЗУ «Про Національну поліцію», ЗУ «Про дорожній рух», ст.ст. 9, 33, 122, 251, 252, 256, 258, 276, 279, 280, 283, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 6, 8, 9, 20, 77, 122, 222, 286, 227, 268-271, 228, 241-246, 294, 295 КАС України, Правилами дорожнього руху України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до інспектора поліції Управління патрульної поліції в Черкаській області Поповіченка Олександра Васильовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 7, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст судового рішення складений 01.06.2020.

Головуючий: С. М. Позарецька