Справа № 260/854/20
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2020-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 червня 2020 року м. Ужгород№ 260/854/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Калинич Я.М., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Закарпатської митниці ДФС (88000, вул. Собранецька, 20, м. Ужгород, Закарпатська область, ) про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Закарпатської митниці ДФС., в якій просить зобов`язати Закарпатську митницю ДФС нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28.09.2019 року по 19.03.2020 року у розмірі визначеному судом та із утриманням обов`язкових податків та зборів з даної суми до Державного бюджету України.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.09.2019 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2019 року, №260/779/19 його поновлено на займаній на час звільнення посаді начальника митного посту «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС з 28 травня 2019 року; стягнуто на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, а саме з 28 травня 2019 року 27 вересня 2019 року, із утриманням із цієї суми обов`язкових податків та зборів у розмірі 52117,72 гривень. Проте, незважаючи на негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі, таке до 20 березня 2020 року не виконувалось. Відповідно заробітна плата за час затримки виконання судового рішення у період з 28.09.2019 р. по 19.03.2020 р. йому не виплачувалась. Протягом вимушеного прогулу він на обліку в центрі зайнятості не перебував, допомогу по безробіттю не отримував, а тому вважає, що сума заробітної плати за вказаний період підлягає стягненню в судовому порядку.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 07.04.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

27 квітня 2020 року до Закарпатського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до змісту якого проти задоволення позову заперечив. Зокрема, зазначив, що рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.09.2019 р. №260/779/19 було виконано Закарпатською митницею ДФС в повному обсязі шляхом видачі наказу від 20.03.2020 р. №236-о. З таким наказом позивач був ознайомлений та про порушення своїх прав не заявляв. Стверджує, що у Закарпатської митниці ДФС не було підстав для виплати позивачу заробітної плати за вказаний у позові період, оскільки вказане питання врегульоване нормами ст. 236 Кодексу законів про працю України та потребує окремого процесуального документа уповноваженого органу. Тому вважає, що відсутність вказаного рішення свідчить про правомірність дій митниці при проведенні нарахування та виплаті заробітної плати позивачу. Більше того, зауважує, що для виконання рішення суду про поновлення на посаді необхідна в першу чергу ініціатива особи з цього питання, а отже таке не може бути реалізоване без волевиявлення працівника. Позивач не вживав активних, ініціативних дій щодо його поновлення, а тому вина Закарпатської митниці ДФС у затримці виконання судового рішення відсутня.

Сторони в судове засідання не з`явились.

В прохальній частині позовної заяви позивач просив розгляд справи проводити без його участі.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача просив розглянути справу без участі представників відповідача.

Суд у відповідності до положень Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.09.2019 р. №260/779/19 задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України від 07 березня 2019 року № 30-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення»; визнано протиправним та скасовано наказ Закарпатської митниці ДФС від 15 березня 2019 року № 217-о «Про оголошення наказу ДФС від 07 березня 2019 року № 30-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення»; визнано протиправним та скасовано наказ Закарпатської митниці ДФС від 27 травня 2019 року № 422-о «Про внесення змін до наказу Закарпатської митниці ДФС від 15 березня 2019 року № 217-о»; поновлено ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на займаній до звільнення посаді начальника митного посту «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС з 28 травня 2019 року; стягнуто із Закарпатської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, а саме з 28 травня 2019 року 27 вересня 2019 року, із утриманням із цієї суми обов`язкових податків та зборів у розмірі 52117,72 (п`ятдесяти двох тисяч ста сімнадцяти грн. 72 коп.) гривень.

Окрім того, п. 7 резолютивної частини рішення передбачено, що таке в частині поновлення ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді начальника митного посту «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС та стягнення на його користь заробітної плати за один місяць в розмірі 12423,46 грн. підлягає до негайного виконання.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС залишено без задоволення, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року у справі №260/779/19 - без змін.

ОСОБА_1 , на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.09.2019 р. №260/779/19, поновлено на роботі наказом ДФС України №236-о від 20 березня 2020 року.

Разом з тим, середня заробітна плата за час вимушеного прогулу за період з 28 вересня 2019 року по 19 березня 2020 року ОСОБА_1 виплачена не була.

Вважаючи, що Закарпатською митницею ДФС на виконання рішення суду протиправно поновлено його на роботі із затримкою, що позбавила його гарантованого трудовим законодавством права на оплату праці, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Частинами 1, 6, 7 ст. 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст.5-1 Кодексом законів про працю України (далі КЗпП України) правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.09.2019 р. №260/779/19 ОСОБА_1 , серед іншого, поновлено на займаній на час звільнення посаді. При цьому обумовлено, що таке в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню.

Ст. 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Норми статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 1402-VIII 02.06.2016 р. також регламентують обов`язковість судових рішень. Так, зокрема, ч. 2 ст. 13 зазначеного законодавчого акта визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Отже, обов`язковість рішень суду являється однією з основних засад судочинства.

Нормами п. 3 ч. 1 ст. 371 КАС України передбачено, негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Вказане кореспондується також з положеннями ст. 235 КЗпП України, відповідно до яких рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Таким чином, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.09.2019 р. №260/779/19 в частині поновлення ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді підлягало виконанню Закарпатською митницею ДФС з 27 вересня 2019 року.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Незважаючи на вищенаведені обов`язки щодо виконання рішення суду, ОСОБА_1 був поновлений на роботі на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.09.2019 р. №260/779/19 не одразу після винесення такого, а тільки наказом від 20 березня 2020 року.

Вказана обставина відповідачем не заперечується. Несвоєчасне виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду відповідач аргументує виключно неподанням позивачем заяви на поновлення на роботі.

Згідно з роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України у п. 34 постанови від 06.11.1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Нормами ст. 236 КЗпП України передбачена відповідальність роботодавця у разі затримки виконання рішення про поновлення на роботі працівника у вигляді оплати вимушеного прогулу. Так, зокрема, зазначеною нормою встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

За змістом норми ст. 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 25.07.2018 у справі №552/3404/17, вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

Таким чином, період з дня ухвалення Закарпатським окружним адміністративним судом рішення в адміністративній справі №260/779/19 по день фактичного поновлення позивача на посаді є часом затримки виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, тобто є часом затримки в поновленні позивача на посаді в митних органах.

Суд відхиляє аргументацію відповідача в обґрунтування несвоєчасного поновлення ОСОБА_1 на роботі на неподання ним заяви, оскільки норми КЗпП України не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, у разі якщо працівник не вчинив додаткових дій, у тому числі не пред`явив рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитися на роботі.

Суд вважає, що негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно виконується не з часу набуття ним законної сили (як це передбачено для переважної більшості судових рішень), а негайно з часу його проголошення (постановлення).

Аналогічна правова позиція визначена Верховним Судом в судовій практиці у подібних справах, зокрема, у постанові від 09.02.2018 у справі №П/811/218/14, від 16.02.2018 у справі №807/2713/13-а.

Так, зокрема, стосовно відсутності судових рішень, які набрали законної сили, про поновлення позивача на роботі, колегія суддів Верховного Суду у справі №807/2713/13-а, дійшла висновку, що обов`язок роботодавця виплатити позивачу середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі не обумовлюється залежністю від причин, в тому числі їх поважністю, внаслідок яких судове рішення виконане несвоєчасно.

Відповідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Незважаючи на вищенаведене, середній заробіток за час вимушеного прогулу позивачу виплачено не було, що свідчить про порушення відповідачем вказаних положень законодавства.

Враховуючи те, що на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.09.2019 року у справі №260/779/19, ОСОБА_1 був поновлений на роботі лише 20.03.2020 р. згідно вищевказаного наказу, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду за період з 28.09.2019 року по 19.03.2020 року.

Відповідно до ч. 3 п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Умови обчислення середньої заробітної плати визначаються Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок). Так, відповідно до пп. «з» п. 1 даного Порядку він також застосовується при обчисленні середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Абз. 3 п. 2 Порядку передбачено, що у всіх інших випадках (крім випадків обчислення середньої заробітної плати для оплати щорічної відпустки) збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

П. 3 Порядку встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Відповідно до п. 5 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

За правилами п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Відповідно до довідки Закарпатської митниці ДФС від 05 липня 2019 року №07-70-05/39-1019 (на підставі якої Закарпатським окружним адміністративним судом було здійснено розрахунок середнього заробітку ОСОБА_1 при вирішенні питання про поновлення на роботі у справі №260/779/19) середньогодинна заробітна плата позивача складала 77,89 грн.

Згідно листа Міністерства соціальної політики України від 08 серпня 2018 року №78/0/206-18 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2019 рік» норма робочого часу при 40-годинному робочому тижні за період з 28 вересня 2019 року по 31 грудня 2019 року складає 518 робочих годин, а саме, за вересень 2019 року (з 28.09.2019 по 30.09.2019 року) 8 год., за жовтень 2019 року - 176 год., за листопада 2019 року - 168 год., за грудень 2019 року - 166 год.

Згідно листа Міністерства соціальної політики України від 29.07.2019 року №1133/0/206-19 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік» норма робочого часу при 40-годинному робочому тижні за період з 01.01.2020 року по 19.03.2020 року складає 431 робочу годину, а саме, за січень 2020 року - 167 год., за лютий 2020 року - 160 год, за березень (за період з 01.03.2020 по 19.03.2020) - 104 год.

Таким чином, загальна сума середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 28 вересня 2019 року по 19 березня 2020 року становить 73917,61 грн. (77,89 грн. х 949 год.).

Правильність даного розрахунку відповідач не оспорює, а вирахувана судом сума співпадає з довідкою-розрахунком №07-70-05/39-997 від 21 квітня 2020 р., долученою Закарпатською митницею ДФС до матеріалів даної адміністративної справи.

Відповідності до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведені обставини справи та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволення.

Питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору, судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративній позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Закарпатської митниці ДФС (88000, вул. Собранецька, 20, м. Ужгород, Закарпатська область, ) про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - задовольнити повністю.

2. Зобов`язати Закарпатську митницю ДФС (вул. Собранецька, буд. 20, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28.09.2019 року по 19.03.2020 року у розмірі 73917 (сімдесят три тисячі дев`ятсот сімнадцять грн.) 61 грн. із утриманням обов`язкових податків та зборів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд.

СуддяЯ. М. Калинич